78 



for at den skulde opfylde enhver technisk eller practisk For- 

 dring-, hvortil vor Tid kan være berettiget. 



Man vilsaaledes her, og oftere i de Hansenske Værker, komme 

 til klar Overbeviisning om, at enhver Bygning, i hvis hele Con- 

 struction man vil giennemfore en for vore Tidsforhold fremmed 

 Stiil, meer eller mindre vil komme til at lide under væsentlige og 

 uundgaaelige Mangler. At opfore en offentlig Bygning, hvis 

 Hoved-Formaal, eller hvis herskende Idee maa forekomme os at 

 være den, at tilfredsstille Architektens individuelle Tilboielighed 

 og Smag, kan ikke være nok for at opfylde Alt hvad vi fordre 

 af en Bygmester. — I nærværende Tilfælde, ligesom i Frue Kirkes 

 Forside og Peristyl, fremtræder Konstnerens Hensigt, at ville 

 reproducere en reen antik Stiil i enkelte grandiose Partier, som 

 i og for sig selv vel kunne indtage og nære den architektoniske 

 Synslyst og Skionhedssands; men som hverken kunne giennem- 

 fores i fuldstændig Heelhed, eller indgaae en harmonisk For- 

 bindelse med Folkets ubevidste Smag og Foleise, der vil, at en 

 Bygnings ydre og indre Charakteer fremfor Alt maa svare til 

 dens Bestemmelse, og til en aandelig Harmonie — for Ex. imellem 

 christelige Ideer og Forestillinger, og en kirkelig Architektur 

 for vore Tider. Jo mere og jo fuldstændigere denne overfores 

 paa antik Grund, desto mere vil upaatvivlelig Kirkebygningen 

 blive fremmed og verdslig for Folkets naturlige Sands. Maa- 

 skee kan denne efterhaanden vænnes til nogenlunde at fatte 

 det eiendommelig Skionne, Imponerende, Harmoniske i de an- 

 tike Former; men den vil dog altid ved dem finde sig fiernet 

 fra det uudslettelige Indtryk af en christelig Konst, der er op- 

 staaet og har dannet sig med Middelalderens Architektur. 



Vi maa desuden ikke glemme, at i hvormeget Bygmesteren 

 vil stræbe at hæve sin Konst til den rene Ideeverden, vil dette 

 aldrig ganske lykkes ham i nogensomhelst Stiil. Det ligger i 

 Bygningskonslens Væsen, at den ingensteds, hos intet Folk, til 

 ingen Tid, kunde blive absolut fri og ideal, da denne Konst 

 overalt, hvor den dannede sig et eiendommeligt Præg, eller antog 



