100 



det derimod gialdt noget Storre og Hoiere — Opbyggelsen af 

 Kongeborgen, og Restaurationen af nogle af Kiobenhavns be- 

 tydeligste offentlige Bygninger : da fandt Hansen i Samtiden 

 ingen Forbilleder, ingen afgiort Charakteer eller Retning at 

 holde sig til; han maalte bryde sig en ny Bane, og han valgte 

 den, hvor han folie sig mest hiemme : at forplante en reen 

 antik Bygningsstiil til Danmark. 



Det er gaaet Brunius paa en ganske lignende Maade; men 

 med et hoist forskielligt Resultat, som begge Architekters afvi- 

 gende Individualitet og ydre Yilkaar allerede tilstrækkeligt kunne 

 forklare. Hansen gik til sine Bygningsværker med en fuld- 

 stændig technisk og artistisk Dannelse, og en allerede lang 

 practisk Oveise. Han havde et Navn for sig, Regieringens 

 Kaldelse, og en offentlig Embedsstilling, hvori han ikke let 

 vilde finde anden Modstand eller Hindring for sine store Fla- 

 ner, end den, som nogen Indskrænkning i Pengemidlerne kunde 

 medfore. Professor Brunius fremstod som en af Naturen allenc 

 kaldet Autodidakt, der (med Undtagelse af Siælland, og længere 

 hen Norge) ikke kiendte noget andet Land , end Sverrige. 

 Da han paa en ganske usædvanlig Maade, i en fremrykket 

 Livsalder, efterat have opoffret sine Ungdoms- og Manddoms- 

 aar paa de gamle Sprogs Studium, med et ikke almindeligt 

 Talent som nyere latinsk og græsk Poet, folie sin tidligere 

 Ungdomslyst til Bygningskonsl vaagne hos sig med overveiende 

 Drift: skulde man snarest kunne vente sig, at han, efter sin Stil- 

 ling og sit Lærefag ved det sydsvenske Universitet, havde vendt 

 sin Tilboielighed til den antike Architektur. Men netop det 

 Modsatte indtraf. Den mærkværdige Bygning, Knud den Hel- 

 liges Domkirke, i gammel saxisk Sliil, som Brunius i mange 

 Aar havde havt for Oie, og hvormed han tilfældig viis som acadc- 

 misk Tilsynsmand ved et betydeligt Restauralionsarbeide, hvil- 

 ket Kirkens Tilstand giorde nod vendigt, kom i nærmere Bero- 

 ring, gav ham en hcelt anden og eiendommelig Udvikling. 

 Han maatte for at blive Bygmester, baade selv lære af Ar- 



