137 



Baur*), der heller ikke vil opgive Begrebet „Bibelsk Indled- 

 ningsvidenskal)' 1 , men vil have den indskrænket til „Videnskaben 

 om Kanons Kritik" — gjort den Bemærkning, at en historisk 

 Videnskab som Kritiken kun da rykker sin Fuldendelse nærmere, 

 naar den tor vove at gaae over fra den undersogende til den 

 fortællende Form.**) Delte er imidlertid kun en Bemærkning 

 og ikke en tilfredsstillende Gjendrivelse af Indvendingen. Man 

 kan give Reuss Ret i, at „Biblen skulde gjore og har gjort endnu 

 ganske andre Ting i Verden og selv i Skolen, end hvad Baur 

 i sin ovenanforte Afhandling anseer for udelukkende interessant, 

 og at dette Andet er og maa være Gjenstand for dens Historie 

 ligesaavel som hiint"; men netop med Hensyn til den Deel af 

 Riblens Historie, der uden Tvivl har den vigtigste og meest 

 umiddelbare Interesse, nemlig om de enkelte bibelske Skrif- 

 ters Oprindelse, indrammer den forslnævnte Theolog selv, at 

 de Resultaler, som ere vundne ved de kritiske Undersogelser 

 og kunne glæde sig ved almindelig Antagelse, ere kun meget 

 faa og netop ikke de vigtigste.***) 



Dog, hvad enten nu disse Resultater ere faa eller mange, 

 hvad enten man kalder den Videnskab, hvis væsentlige Hensigt 

 er at stille Bibellæseren paa det rette Standpunkt til at forstaae 

 og vurdere den hellige Skrift, „bibelsk Indledningsvidenskab'' 

 eller „Biblens kritiske Historie" — det Sporgsmaal, som det 

 maa have almindelig Interesse at faae besvaret, er: hvilket Ud- 

 bytte har man vundet ved de i saa lang Tid og med Anven- 

 delse af saamegen Lærdom og Talent anstillede Efterforskninger 

 om det GI. og det Nye Teslaments Skrifter, navnlig om Om- 

 fang og Beskaffenhed af det Nye Testaments Kanon? og 

 hvorvidt kunne de Resultater, som ere Frugter af saa mang- 

 foldige, saa ivrige, saa langvarige Debatter, ansees for at være 



*) F. C. Baur: Die Einlcitung in das Neue Testanient als thcol. Wissen- 



schaft. Ihr BegiilF und ihrc Aiifgabe etc. Theol. Jahrb. 1850. S. 463 «". 

 •♦) Gesehichte der H. S. des N. T. S. 14 (2den Udg.). 

 **•) A. St. S. 334. 



