139 



Skarpsindighed for Dagen, som fortjente al Anerkjondelse.*) 

 Imidlertid turde det nu atter være hensigtsmæssigt deels at 

 kaste el Tilbageblik paa Udviklingen af det N. T.s Isagogik fra 

 Reformationen af indtil den nyere Tid, deels at belyse Tingenes 

 Stilling paa det nuværende Standpunkt, hvor ikke blot den saa- 

 kaldte Ny-Tubingske Kritik har havt Leilighed til at udbrede sig 

 over alle de væsentlige Punkter, som udfordredes til at have 

 en rigtig Indsigt i dens Betydning, men ogsaa dens Modstandere 

 have været istand til at gjore Rede for deres Anskuelser, saa 

 at den nyeste Tid endog har skjænket os Værker, hvori der 

 er meddeelt sammenhængende og omfattende Fremstillinger af 

 den apostoliske Tidsalders Literatur og Theologie , stoltede til 

 de mere specielle Undersogelser og Forhandlinger, som i de 

 sidste tyve Aar ere blevne forte mellem Theologerne af de 

 forskjelligste Retninger. 



Henviste af den protestantiske Kirkes Stiftere udelukkende 



*) I Fortalen til den nye Udgave af sin Indledning til det N. T. (1853) siger 

 Guerihe: „VVenn icli auch jetzt und geråde jetzt der neutiihinger Scliule 

 .... bestimmt opponirt håbe, .... so steht das nicht in Widerspruch mit 

 meiner oft ausgesprochenen Ueberzeugung von der so ungemeinen Bc- 

 gabung, Tuchtigkeit und Virtuositåt ilirer Begrunder und Vertreter. Ja, 

 ich stehe nicht an, Herrn Dr. v. Baur gegenuber auch auf mich selbst das 

 Spriichlein aazuwenden, dass wenn die Konige bauen, die Karner zu thun 

 haben." Sig. J. li. Kun, der i sin Handhuch der allg. Kirchengesch. 

 Ister Bd. Ister Abth. S. 328 taler om „den beundringsværdige Skarpsin- 

 dighed og næsten exempellose Sagacitet," hvormed Baur og hans Disciple 

 havebenyttetde tarvelige Efterretninger om gamle apokrj phiske Evangelier 

 til Gunst for den af dem opstillede Anskuelse om Urchristendommen. — 

 Lulhardt i sitVærk over JohannisEv. (Nurnb. 1852—53) IstcrBd. S.231 : 

 „Von Allen, welchc bisher das Johanneische Evangelium behandelt haben, 

 hat Baur das Meiste geleistet, um die innere Einheit, den inncrlich nolh- 

 wendigen Fortschiitt und Zusainmenstimmung desselben naclizuweisen.'' 

 Hase: (Die Tiihinger Schule. Scndschr. an Ilcrrn Dr. Baur 1855, S. 69) 

 „(Jesetzt auch, Johannes bcwahrte sich seinein Evangelium, und es vvurdc 

 unleugbar, dass Paulus noch den unzweifelhaften Sieg seiner Sache ge- 

 sehen hahe: die Forschungen der Tiibinger Schule wurden dennoch einen 

 bedentsamen Entwickclungsknoten in der christlichen Theologie bezcich- 

 ncn." 



