142 



Mange Betænkeligheder syntes al maaite reise sig mod Rig- 

 ligheden af disse Ytlringer; men de bleve overseete til en Tid, 

 hvor Reformationens Seir mindre beroede paa videnskabelige 

 Argumentationer end paa den levende Folelse af dens factiske 

 Berettigelse ligeoverfor et hovmodigt og fordærvet Hierarchies 

 aabenbare Undertrykkelser af christelig Sandhed*) At stolte 

 Læren paa Skriften og alter Skriftens Autoritet paa den deri 

 indeholdte Læres Guddommelighed var i sig selv et Cirkelbeviis; 

 og hvilke Conseqventser lod der sig befrygte fra en uindskræn- 

 ket Anvendelse af det ovenfor angivne Kriterium paa Skriftens 

 Kanonicitet! 1 Tidens Lob stillede derfor ogsaa de protestan- 

 tiske Theologer Mangelen paa tilstrækkelige og overeensstem- 

 mende Vidnesbyrd i den gamle Kirke i Spidsen for deres Grunde 

 imod Antagelsen af de omtvistede Roger i N. T. Men denne 

 Mangel bragles man dog efterhaanden til at ansee mindre væ- 

 sentlig, jo mere maglpaaliggende det blev at undgaae Mistanke 

 for at gjore fælleds Sag med de kjælterske Socinianere og Ar- 

 minianere, der tilegnede sig Restemmelsen og gjorte Anvendelse af 

 Forskjelligheden af de nylestamentiske Rogers Værd. Medens man 

 derfor i den protestanliske Kirke endnu længe efter de egentlige 

 Reformatorers Bortgang havde betegnet flere af de Boger, hvilke 

 ere optagne i den latinske Valgata saavelsom i Luthers tydske 

 Bibcloversættelse, som libri apocryphi Novi Tcstamenti***) og 

 senere havde omskiftet***) denne Betegnelse med Navnet libri 



*) Die Geschiehte der Reformation beståligt die allgemcinc Wahrnelimung, 

 dass religiosc Bewegungeu nieht sowolil durch Vernunftwahrlieiten , die 

 immer nur langsam sich verbreiten, als vielmehr durch inåchtige Gefiihls- 

 erregungen liervorgcrufen worden sind . . . Auch fuhrtc die Untcrsuchung 

 des Kanons, die docli immer nur Vorfrage blidt, in grosseSchwierigkeilcn, 

 deren Anfang kaum zu finden, sowic das Ende kanin abzusehen war, 

 wåhrend dass I'ediirfniss der Zeit auf das rasche Gcwinncn fester Lc.hr- 

 bestimmungen drangte. Credner a. St. S. 294 f. 



**) Saaledes Chemniz, Selneccer, J. Schrodcr ctc. S. Beviisstcdcrne lios 

 Bleeh i Forste Afdeling af hans Commcntar til Hebræerbrcvet S. 449 ff. 



***) Johan Gerhard, Exegesis s. ubcrior expositio articnli de scriptura sacra 

 § 242 (fra A. 1625). 



