145 



der ved udbredt Lærdom og ved en i egen og mange Sam- 

 tidiges Overbeviisning uomtvistet Orlhodoxie med Rette kan be- 

 tragtes som deres ikke forkastelige Repræsentant, Joh. David 

 Michaelis, udtalt i den bekiendte Yltring (Dogmatik S. 92), at, 

 „hvor fast han var overbeviist om den christelige Aabenbarings 

 Sandhed, maatte han dog oprigtig tilslaae aldrig i sit Liv at 

 have fornummet noget til den Hellige Aands Vidnesbyrd og 

 heller ikke i Bibelen at have fundet noget Ord derom." 



Hvorledes skulde da nu Skriftens, navnlig det N. T.'s Ad- 

 komst til kanonisk Anseelse hævdes? — Man syntes ikke at være 

 i Forlegenhed ved delte SpOrgsmaal. Ad den videnskabelige 

 Forsknings Vei troede man- sig istand til at godtgj6re det N. 

 T.'s Affattelse ved Apostle og umiddelbare Aposteldisciple. I 

 Skrifternes Authenlie havde man en Borgen for deres Paalide- 

 lighed og Autoritet, som gjorde ethvert andet overflodigt. 

 Grundsætningen om den udelukkende Skriftautoritet kom nu 

 forst til fuld Udovelse, og Dogmatiken blev, saagodt som man 

 til hiin Tid mægtede det, bibelsk Theologie. Forsaavidt det 

 ikke lykkedes tilfredsstillende at hævde det apostoliske Forfat- 

 terskab af de saakaldle Antilegomena, trostede man sig med 

 deres Undværlighed og fandt sig saameget mere forvisset om sin 

 Ret i at hævde de saakaldte Homologumena's Anseelse, jo 

 storre Frisindethed man viste i at opgive, hvad der ikke kunde 

 bestaae for den frie historiske Kritik. 



Dog, denne Sikkerhed skulde ikke vare længe. I Aaret 

 1807 udsendte Schleiermacher sit Sendebrev til Gass om det 

 saakaldte forsle Pauli Brev til Timotheus. Af indre Grunde 

 havde der paatrængt sig ham Tvivl om, hvorvidt dette Brev 

 med Rette bar den Apostels Navn, der almindeligen ansaaes for 

 dets Forfatter. Idet han udviklede disse Tvivlsgrunde, hentede 

 fra Sprog, Fremstilling, Tankegang, kort fra Brevets eget Ind- 

 hold, erklærede han, at de udvortes Vidnesbyrd for Brevets 

 paulinske Affattelse ikke vare i den Grad fuldstændige og over- 

 bevisende, at man paa Grund deraf turde afvise hine Betænke- 



10* 



