152 



Brev lil Timotheus, at de udvortes Vidnesbyrd, dersom der af 

 Skriftets eget Indhold reiste sig Tvivl om dets Aulhentie, ikke 

 havde en saadan Beskaffenhed, at de vare istand til at nedslaae 

 dem, det kunde med Hensyn til den sædvanlige Behandling af 

 det ommeldte apologetiske Moment paastaaes næsten om alle 

 Skrifterne i det N. T. efter dettes sædvanlige Omfang. Med 

 stor Lærdom og ikke ringe Skarpsindighed havde rigtignok flere 

 Theologer (f. Ex. Olshausen i sit Skrift om de fire Evangeliers 

 Ægthed, o. m. A.) paa ny samlet og oplyst Kirkefædrenes Vid- 

 nesbyrd om de nytestamentiske Skrifter, gjendrevet endeel af de 

 Indvendinger, som havde reisl sig mod hine Vidnesbyrds Paa- 

 lidelighed, efterviist det Urimelige i Antagelsen af det N. T/s 

 Skrifters Affattelse fra Tiden efter det forste Aarhundredes 

 Slutning o. s v. ' Ikke destomindre kunde del ikke nægtes, at 

 Kanons Historie viste sig i et forskjelligt Lys, naar man fra 

 Eusebius og hans Samtidige op ad forfulgte hine Vidnesbyrd, 

 og naar man fra selve den apostoliske Tid ned ad indtil det 

 4de og folgende Aarhundreder opsogte og veiede de samme 

 Vidnesbyrd. Man beraabte sig ved den forste Fremgangsmaadc 

 paa den almindelige Overeensstemmelse og den afgjorte Sikker- 

 hed, hvormed allerede fra 2det Aarhundredes Slutning af de 

 omhandlede SkrifteT - — med Undtagelse af Anlilegomena — er- 

 klæredes for apostoliske Værker, og man supplerede fra det 

 fjerde og tredie Aarhundredes hoie Roster den Taushed, som 

 herskede over mange Punkler i den tidligere Tid. Men, naar 

 man fra den chrislelige Literalurs allerforste Tider forskede 

 efter Oplysninger om det N. T.'s Skrifter, fandt man netop med 

 Hensyn til flere af Hovedskrifterne Tausheden, som herskede om 

 deres Tilværelse, saa paafaldende, Utydeligheden og Dunkelheden 

 i de afgivne Vidnesbyrd om deres Oprindelse saa stor, den Ud- 

 videlse, som Indholdet af de ældre Vidnesbyrd erholdt i de 

 senere Vidners forklarende Udlægning, saa mistænkelig, at det 

 paatrængtc sig som en uforkastelig Kjendsgjerning: at den 

 ældste Kirke, som havde med Sikkerhed kunnet vidne om hine 



