157 



Gnostikere udviklede og forsvarede i det 2det Aarli. Paa Grund 

 deraf maae endeel af de formeentlig apostoliske Breve, men 

 navnlig Pasloralbrevene og Brevene til Ephesierne og Colossen- 

 serne erklæres Tor uægte og anvises Plads i de forste Decennier 

 af 2det Aarhundrede. Endelig som de seneste Skrifter i det 

 N. T. forraade sig de johanneiske Skrifter, af hvilke Evangeliet 

 paa Grund af sin Logostheorie og sin Lære om Parakleten maa 

 ansees for en speculativ-symbolsk Digtning, udsprungen af en 

 Idealisme, som Kirkens Repræsentanter forst kunne have tilegnet 

 sig i Midten af det 2det Aarhundrede. 



Resultatet af den Baurske Kritik over det N. T.'s Skrifter 

 blev allsaa, at istedetfor disse efter de herskende Anskuelser i 

 Kirken skulde være opstaaede indenfor Tidsrummet af et De- 

 cennium eller nogle Aar derover, skulde deres Affaltelsestid 

 have udstrakt sig næsten til et Aarhundrede. Af alle de 27 

 Skrifter i den sædvanlige Kanon bleve kun fem lilkjendte deres 

 almindelig angivne Forfattere, og af disse var igjen kun eet, 

 som hidrorle fra en Jesu Discipel af den Kreds, som havde 

 været Oievidne til hans Liv her paa Jorden. 



Unægteligen maa dette Resultat i flere Henseender vise sig 

 saa betænkelig, at det er besynderligt, hvorledes Baur oftere 

 kan yttre sin Forundring og Uvillie over, at hans Kritik har 

 fremkaldt saa stor en Modstand fra de forskjelligste Sider , og 

 hvorledes han kun kan finde denne forklarlig i alle Slags 

 dadelværdige Moliver, Feighed, Fordomsfuldhed, Pietisme etc. 

 Det er ikke uden rned Folelser af dybeste Alvor, at man 

 horer folgende Yllringer af en forhenværende Discipel fra 

 den Tubingske Skole *): „Jeg vilde med den ene Haand gribe 

 Chrislus, med den anden ikke lade Hegel fare. Men hvorfra 

 erholde et livskraftigt historisk Billede af Frelseren, efteral 

 man fire hele Aar havde kritisk oplost det for os? Matthæus, 



*) H. it/e»-j, Die Jahibucher der Gegenwart. Stuttg. 1845. (Jeg har ikke 

 ikke selv scet dette Skrift, men anfdrer Citatet efter Gueriche, Einl. 1853, 

 S. 23. og Kun, lldbch. der Kirchengesch. Ister Th S. 328.) 



