159 



meget dyb og alvorlig Art, forsaavidt der sporges om, hvorvidt 

 Christcndominen efter Fuldendelser^ af hiin dogmatiske Opløs- 

 ningsproces skulde kunne vedblive at være „Princip for alle 

 Livets sædelige Grundlag." Men ikke destomindre have mange 

 ældre rationalistiske Theologer deelt den samme Overbeviisning, 

 som Baur har vedkjendt sig i de anforte Yttringer, og dog have 

 de ikke vakt saa stor Forargelse, som Baur. Grunden til delte 

 Phænomen, hvilket er Baur saa uforklarligt, ligger derimod 

 ganske naturlig deri, at, bortseet fra denne Kritiks dogmatiske 

 Conseqvenlser, maae, som en Folge af den, ikke blot en Mængde 

 Skrifter i det N. T., der forhen betragtedes med den hoieste Ære- 

 frygt som apostoliske Værker, frakjendes deres Ret til at gjældc 

 for saadanne, men selve de Skrifter, hvilke hævdes i deres 

 ovennævnte Anseelse, fremstilles i uforsonlig Modsigelse med 

 hinanden, og de Personer, der ikke blot efter Fiction, men 

 i Virkeligheden vare Evangeliets forste Forkyndere, nodes 

 man til at frakjende de sædelige Fortrin, som hidtil aftvang 

 endog mange af Christendommens Fjender og Modstandere en 

 uvilkaarlig Hoiagtelse. *) Den Anklage, som forresten klinger 

 igjennem den ovenanforte Passus af Merlz, at det' skulde være 

 efter et philosophisk Systems Schema den ovenmeldte Kritik af 

 det N. TVs Boger var construeret, er bleven gjentaget ogsaa 

 fra andre Sider, men er med stor Uvillie ligesaa ofte bleven 

 afviisl af Baur og hans Venner, som derimod stille Forholdet 

 saaledes: at deres netop ad reen historisk Vei lorte Underso- 

 gelse af det Nye Testamentes Oprindelse er en Stadfæstelse og 

 Bekræftelse af deres philosophiske Anskuelser. Man behover 



*) Saaledes f. Ex. naar (ikke den formeentligen paa en Forsoning mellem Pau- 

 liner og Pctriner beregnede Apostclhistorie, men selve) Paulus (Gal. 2, 9) 

 erklærer, hvorledes de andre Apostler anerkjendte ham som deres Wed- 

 apostel, ikke havde Noget at lægge til hans Lære og gave ham Broder- 

 haand; medens det jo, efter Baurs Paastand om den principielleModsigelse 

 mellem de ældre Apostle og Paulus, niaatte have været deres Pligt gjen- 

 sidigen at opsige hinanden Samfund og Broderskab. 



II 



