166 



ligheder, end saadnnne, som ere hentede fra chiliasliske For- 

 ventninger og gammeltestamentlige Former, saaledes som de 

 lilhorte den hele apostoliske Kirke, der jo kun i det Gamle 

 Testamente havde sin hellige Skrift. Ligesaa svagt er del Be- 

 viis, man stiger at skaffe sig for den ældste Kirkes Ebionisme 

 ved at lade Christenhedens strænge Sæder, Iveren for fromme 

 Gjerninger og Kjærligheden selv gjælde for jodechristelig. 

 Dersom disse Kriterier skulde godtgjore den gamle Kirkes 

 Ebionisme, da maatte Paulus selv hore under Jodechristendom- 

 mens Kategorie (1 Cor. 7, 19. 1 Cor. 13. Gal. 5, 6.). Vistnok 

 er Paulinismen i sin strængeste Form, saaledes som den senere 

 blev gjort gjældende af Augistin og Reformatorerne, aldrig 

 kommen til Herredomme i den gamle Kirke; men dette har sin 

 naturlige Forklaring deri, at den eiendommelig paulinske Ud- 

 vikling af Retfærdiggj oreisen af Troen alene og af den ube- 

 tingede Prædestination dog egentlig har sit Værd i sin polemiske 

 Stilling til Meningen om Retfærdiggjorelsen af Gjerninger. Den 

 var paa sin Plads mod Jodedommen og Jodechristendommen, 

 saaledes som disse traadte Paulus imode; men hos dem, der 

 udgjorde Fleertallet 1 den gamle Kirke, hos de Christne af 

 Hedenskabet, hvis sædelige Bevidsthed mere trængte til at 

 skjærpes, end deres Liv og Gjerninger lod befrygte en Hovmod 

 over deres moralske Fortjenstlighed, kunde den kun alt for let 

 foranledige en misforstaaet Antinomisme. *) Forbindelsen af 

 Tro med Retfærdighed og Lydighed i Kjærlighed var derfor 

 heller ikke en fremmed Lære for Hedningapostlen. Ligesaa- 

 lidt kan man slutte til den gamle Kirkes Jodechristendom fra 

 den Omstændighed, at den laante Former for sin Forfatning af 

 det Gamle Testamente og jodiske Indretninger. 



Paulinisme bliver dog altid den fra den jodiske Lov loste Chri- 

 stendom, for hvilken hiin kun gjaldt som Pædagog og Prophet med 



*) S. mit Uuiversitetsprogram 1843: „Den christelige Kirkes Ebionil isme gjen- 

 nem de tvende forste Aarhundreder historisk og kritisk oplyst." S. 79 ff. 



