170 



i sil Svar paa Hases Skrift at være det,, som han har modtaget 

 fra den ældste christelige Tids historiske Documentcr (Baur a. 

 St. S. 71 ff.). Baur mener, at man paa Grund af det store 

 Omfang, som de paulinske Skrifter indtage i det N. T.'s Kanon, 

 lader sig altformeget henrive til Forudsætningen om paulinsk 

 Christendom, hvor dog Jbdechristendommen utvivlsomt har været 

 den herskende. Saaledes vil man ikke opgive Forestillingen 

 om, at den romerske Menighed har været væsentlig paulinsk, 

 „medens dog Apostelens Breve til Romerne alene kan finde sin 

 Forklaring ved Antagelsen af, at Forfatteren fornemmelig har 

 havt Menigheden som jodechristelig for Oie". „Som der over- 

 alt gaves Joder, gaves der ogsaa overalt Jodeehristne, om hvis 

 Iver for Udbredelsen af deres Anskuelser de paulinske Breve 

 indeholde tilstrækkelige Vidnesbyrd." Alligevel maa dog Baur 

 selv indrømme, at Fordringen paa alle Chrislnes Omskjærelse 

 have de judaistiske Chrislne snart maatlet frafalde. Men dette 

 — mener han — have de kun gjort for saameget mere ener- 

 gisk at gjbre deres gamle nationale Forret gjældende om et 

 Jodedommen medfodt Aristokrati: de jodiske Chrislne betrag- 

 tede sig selv som de fortrinsviis berettigede Medlemmer af det 

 Messianske Rige og vilde kun i de Chrislne fra Hedenskabet 

 see en Slags Troesfæller af underordnet Rang. „El Vidnesbyrd 

 herom afgiver jo netop det af Hase paaberaabte Sted hos Ju- 

 stinus Martyr, hvor denne klager over Jodeehristne, der ikke 

 vilde betragte Chrislne af Hedenskabet som deres Brodre, naar 

 disse ikke underkastede sig Moselovens rituelle Forskrifter." 

 „Hvis fremdeles Paulinismen havde været saa almindeligen an- 

 taget og Hedningapostelens Lære billiget af Jodechristen, hvoraf 

 kan man da forklare sig den Taushed, der hersker om Paulus 

 hos en Klasse af de ældste Fædre: Hermas, Papias, Hegesipus, 

 Justin? Naar denne Taushed allerede er besynderlig, da fore 

 andre Spor videre. Saaledes erc de Clemenlinske Homilier et 

 Skrift, hvis Indhold er for betydeligt, hvis Forfaller rober el 

 saadant Dannelsestrin, og hvis Sammenhæng med Tidshislorien er 



