175 



Idealisme uden Blanding af tradilionel-malerielle Anskuelser, 

 ei heller paa de andre Aposllers Side en grov Materialisme 

 uden ideelle Elementet.*) 



Det er ogsaa langt fra, at Baur nægter Rigtigheden af 

 disse Bemærkninger: Iverlimod har han i sit ovennævnte Sen- 

 debrev til Hase benyttet dem**)? men ikke destomindre kan 

 han ikke bevæges til Antagelsen af, at den historiske Proces, 

 hvorved den christeligc Kirke fra forskjellige Elementer sluttede 

 sig sammen til Eenhed, allerede skulde være afsluttet i det forste 

 chrislelige Aarhundredc. Han finder det naturligt, „at der dan- 

 nede sig et medierende Lærebegreb, hvor Paulinismen kom Jodc- 

 chrislendommen imode med sin Ligestilling af Tro og Gjerninger, 

 og med sin Anerkjendelse af Loven i dens sædelig-religiose 

 Betydning; — al navnlig Paulinismen i sin Modsætning til 

 Judaismen viste sin aandelige Frihed og Overlegenhed derved, 

 at den i Bestræbelsen for at aandeliggjore Jodedommen og op- 

 fatte de chrislelige Ideer under jodiske Anskuelser, s5gte lige- 

 saameget at accommodere sig efter Jodechrislendommen som 



*) Hvor uretfærdigt man i denne Menseende navnlig bar behandlet det Skrift 

 i N. T., som ansees for at fremstille Jodechristendommen i dens troeste 

 Skikkelse, og hvis apostoliske Authentie netop i Banr og hans Disciple har 

 fundet ivrige Forsvarere, nemlig JohannisApokalypse, er bekjendt. Imidler- 

 tid kan denne Forfatter, der beskriver det himmelske Jerusalem som Staden, 

 „hvori intet Tempel sees, thi dens Tempel er Herren , Gud den Almægtige 

 og Lammet", og „hvor der ikke behovcs Sol eller Maane til at skimte, thi 

 Guds Herlighed oplyser den, og Lammet er dens Lys" (Apoc. 21, 22. 23), 

 der forklarer „de skinnende Linklæde.', hvori de Hellige skulle vise sig 

 ved Lammets Bryllup", om „deres Dyder" (Apok. 19 ,8) etc. dog ikke anta- 

 ges for at skulle have været udelukkende hildet i cras materielle Forestil- 

 linger om Messias og hans Rige. Sig. Tkeol. Tidssh: 10 B. S. 334—388. 

 **) Saaledes bemærker han a.St. S. 80: „Der radicalste Bruch mit dem Juden- 

 thum war der Antinomismus des Apostels Paulus; aber er betraf nur das 

 Gesetz, und vvas durch den das Gcsetz aufhebenden Glaubcn im Judenthum 

 verneint wurde, wurde demselhcn auf der andern Seite positiv wieder er- 

 setzt durch das dogmatisehe System des Apostels, desscn im Judenthum 

 wurzelndc Ideen schon die ersten Elcmentc jencs Dogmatismus warcn, 

 welcher in der Folgc die sittlichcn Grundlagen des Chi'istenthums so sehr 

 ubcrwucherte." 



12 



