176 



at hæve denne op til sig og fremfor Alt at uddanne og bringe 

 til almindeligere Anerkjendelse saadanne Ideer og Anskuelser, 

 i hvilke Eenheden af det christelige Samfund fremstiller sig, op- 

 hævende alle Forskelligheder og Modsætninger i sig; — at 

 heller ikke Jodechristcndommcn lige fra Begyndelsen af tilslut- 

 tede sig for den paulinske Universalisme, men kun sogte at 

 judaisere den, medens derimod de Chrislne af Hedenskabet i den 

 samme Eenhedens Interesse optoge de Former, som Jodechri- 

 stendommens hierarchiske Organisationsaand frembod, for og- 

 saa udvortes at realisere Ideen om een christelig Kirke." Men 

 denne gjensidige Eftergivenhed og Imodekommen kan Baur forst 

 lænke sig som Resultatet af en langvarig Udvikling under Kamp 

 og Strid mellem de modsalte Partier. Alligevel er det dog be- 

 synderligt, om der ikke allerede hos Apostlerne skulde have 

 været Opfordringer og Betingelser til ved eget Exempel at vise 

 Veien og gaae i Spidsen for en saadan Udvikling*). 



Gaae vi da nu over til Betragtningen af selve det N. T.'s 

 Skrifter, for al kjende, hvorvidt der i disse skulde, som Baur 

 og hans Disciple paastaae, findes Spor til en væsentlig og prin- 

 cipiel Modsætning mellem Paulus og de ovrige Apostle, da ere 

 vi her forelobigen nodte til at see bort fra el Skrift, som ty- 

 deligst fremstiller disse Evangeliets forste Forkyndere i fuld- 

 kommen Samklang og gjensidig Anerkjendelse af hinandens 



*) Med Rette yttrer Reuss netop i Anledning af denne Tendents til forst at 

 lænke sig Ideen om een christelig Kirke opstaaet efter et meget langt 

 Mellemrum og en sildig Udvikling: „Es ist nicht das Gesctz solcher Ent- 

 wickclung, dass jeder weitere Schritt immer nur naehdem der vorhergc- 

 hende sich ausgclebt hat geschchen konne. Die schaffenden Geister treten 

 nicht hloss nach einandcr sondern auch nehen cinander auf, m&glicher- 

 wcisc sich gcgenseitig forderud und bildend. Das Wcsentlichste ist, dass 

 sie hier vveniger von einandcr zu lernen hatten, als ans der glcichcn 

 Quelle, die ihncn allen zuganglieh war und aus wckher jeder nach dem 

 Masse seincr Gaben schopfen konne" (Gcsch. d. N. T. § 223). 



