181 



havde nemlig under et Besog i Anliochien forst pleiet broderlig 

 Omgang med de hedenske Chrislne sammesteds, havde spiist 

 med dem etc. men senere, efterat nogle judaistiske Chrislne 

 vare ankomne fra Jerusalem*)? havde han afbrudt dette For- 

 hold, af Frygt for disse. Delte havde bavl den Virkning, at 

 ogsaa andre Jodechrislne, og selv Barnabas, hvilke tidligere havde 

 ligesom Petrus sal sig ud over den rituelle Moselovs Iagtta- 

 gelse, lode sig „henrive af et lignende Hykleri" (imoxoiasi). 

 Nu troede Paulus ikke længere at burde tilbageholde offenlligen 

 i Menighedens Nærværelse at erklære sig om det Urigtige i 

 Pelri Opforscl. Med slaaende Dialektik efterviser han, hvor- 

 ledes Pelrus ved at vende tilbage til den jodiske Leveviis, som 

 han eengang havde opgivet, anklagede sig selv som skyldig i 

 en Pligtstridighed, hvortil da ingen Ringere end Chrislus selv 

 havde givet Anledning ^dga Xgidrog dfiagriag didxoiog V. 17), 

 medens den videre Folge af en saadan fornyet Tilslutning lil 

 Judaismen vilde blive den, at de hedenske Chrislne maatle 

 ansee Overtagelse af Moselovens Forskrifter for en nodvendig 

 Betingelse lil at vinde Guds Naade. Hvorledes Petrus optog 

 denne Irettesættelse, derom lier Paulus, idet han umiddelbart 

 fra det historiske Referat gaaer over lil en videre dogmatisk 

 Udvikling, bcsleml til at overbevise de galatiske Hedningechristnc 

 om det Urigtige i at underkaste sig Judaisternes Fordringer om 

 Moselovens Iagttagelse. 



I hvilkel Lys betragter nu Baur hine Begivenheder? „1 den 

 lange Tid af fjorten Aar siden Pauli Omvendelse" — bemærker 

 han**) — „havde allsaa de ældre Apostle saalidt endnu gjort 

 noget Skridl lil at komme ud over deres jodiske Partieularisme, 

 at de ogsaa endnu gjorde Grundsætningen om Omskjærelse til 



*) Tiva duo 'laxolpov V. 12 skal vel ikke angive, at de udtrykkcligen vare 

 sendte af Jacobus, men kun betegne dem som horende til Jacobi Tilhæn- 

 gere, der i Jerusalem stod i Spidsen for den chrislelige Menighed og selv 

 iagttog Moseloven. 



""} Dan C kristent hum und die chr. Kirche S. 51 ff. 



