185 



hed Jagttoge deres Fædrelov, havde Jesu Apostle, opvoxnc 

 under Lydighed med dennes rituelle Forskrifter, saameget min- 

 dre Opfordring til at erklære sig imod disses Iagttagelse, (uag- 

 tet de ved Evangeliets Lys baade selv havde erkjendt og med 

 Iver lærte, at det ikke var ved denne Lydighed, men alene ved 

 Troen paa Guds i Christo aabenbarede Naade at Frelse og 

 Salighed var betinget), som Jesus Christus selv havde i sit jor- 

 diske Liv underkastet sig Lovens Forskrifter, og' en Opgivelse 

 deraf kun vilde have givet Jodernes Uvillie mod den nye Sect 

 foroget Næring og begunstiget Mistanken om dens rcligiose og 

 politiske Farlighed. Men ved at anerkjende Pauli Apostolat, 

 der optog Hedninger til Medlemmer af Christi Samfund uden at 

 paalægge dem Moselovens rituelle Forskrifter, havde imidlertid 

 Petrus og hans Medapostle lagt deres Overbeviisning for Dagen 

 om at Moselovens Iagttagelse ikke var nogen ubetinget Nød- 

 vendighed for Deelaglighed i Frelsen ved Christus, skjondt de 

 for sig selv og de jodiske Chrislne forbeholdt sig Ret til en 

 Levemaad^fc der, om den ikke længere skulde være Gjenstand 

 for en reugios, dog kunde være det for en national Pietet. 

 Petrus kunde derfor i Antiochien have fortsat det samme For- 

 hold til Moseloven, som han iagttog i Jerusalem, uden at han 

 vilde have givet de Christne af Hedenskabet Anledning til at 

 beklage sig over ham. Paa den anden Side maatte han ogsaa 

 i Conseqvenz med den Aand, som havde besjælet Apostlerne ved 

 deres Sammenkomst og Aftale i Jerusalem, kunne have opgivet 

 sin jodiske Leveviis, naar denne vilde have forhindret An- 

 erkjendelsen af det fulde broderlige Samfund mellem Jode- 

 og Hedningechristne. Men efterat han i sit Hjertes heftige 

 Trang til at slutte sig noie sammen med de hedensk- chri- 

 stelige Brodre forst havde opgivet Lovens strænge Obser- 

 vants, kunde han ikke — som han dog forsogte — vende 

 tilbage til denne og unddrage sig Hedningechristnes nærmere 

 Omgang, uden at paadrage sig Bebrejdelsen for, at han havde 

 tilladt sig Noget, som var pligtslridigt, og derved tillige give 



