187 



var del dog ikke slrax afgjort, at Petrus skulde ansec et saa afgjii- 

 rendc Brud med Judaismen for at være i Kirkens Interesse paa 

 det Standpunkt i Udvikling, hvori den for Oieblikket befandt sig. 

 Det kirkelige Sagn, hvortil Baur henviser (s. ovenfor S. 182 Anm.) 

 har under en temmelig uklar og mindre paalidelig Form maa- 

 skee dog truffet det Rigtige, forsaavidt som deri er udtalt, at 

 den fuldkomne Overeensslemmelse i at ordne de Chrislnes For- 

 hold til Moseloven forst kom til Udtalelse fra Petri Side mod 

 Slutningen af Apostlenes Levetid. Derimod var det naturligt, 

 at ligesom det fanatisk-antipaulinske Parti, som fortsatte sig og 

 fandt en Repræsentant i Clementinernes Forfatter, kun opægge- 

 des til en storre Forbittrelse mod den overtroiske Judaismes 

 lappreste Bestrider ved hiin Opposition mod Petrus, saaledes 

 loge de orthodoxe Kirkefædre, der levede til en Tid, hvor det 

 omtvistede Sporgsmaal forlængst var afgjort, deres Tilflugt til 

 de forunderligste Hypotheser, for at forklare sig en Begivenhed, 

 der ingenlunde er saa uforklarlig, naar man hensætler sig paa 

 det rette historiske Standpunkt.*) 



Til Grund for Apostlerne Pauli og Petri Sammenstod i An- 

 tiochien, der er bleven fremstillet, oplyst og bedomt i de mecst 

 forskjellige Retninger, laae saaledes ingenlunde nogen principiel 

 Modsætning i Betragtningen af Moselovens Iagttagelse som en 

 nodVendig Betingelse for Declagtighed i Frelsen ved Chrislo. 

 Derom vare begge A postler fuldkommen enige, at Optagelsen i 

 Chrisli Samfund og Adkomst til den evige Salighed ikke var 

 alhængig af den rituelle Moselovs Opfyldelse eller Ikkeopfyl- 

 delse; men hvorvidt man burde med Pauli Dristighed ogsaa 

 erklære sig imod Lovens relative Gyldighed for Jodechristne, 

 derom synes Pelrus og de ældre Apostle endnu længere Tid 



*) Clemens Alexandrinus (Kuseb. 1, 12.) meente, at ikke Apostlen Kephas 

 (Petrus), men en anden Jodechrislcn, een af Jesu 70 Disciple, havde væ- 

 ret den, hvorom Paulus a. St fortæller. Hierotiymus (hvem Augustin ved 

 denne Anledning modsagde epp. ad Hier. 8. 9. 11. 13. 19) antog efter æl- 

 dre græske Korgjængerc, at den hele Strid mellem Paulus og Petrus havde 

 været et aftalt Spil mellem Apostlerne, for at faae Ledighed til at udtale 

 de rette Grundsætninger om den christcligc Frihed. 



