233 



Historieskriver Svend Aagesens korte Danmarks-Kronike, ja at 

 i det Hele Gravskriftens Indhold og Form robede en saa paa- 

 faldende Lighed med Svend Aagesens sammentrængte, fyndige 

 Stiil, at man endog med en ikke ringe Grad af Sandsynlighed 

 kunde antage ham for at have affattet Indskriften.*} 



Under Forudsætning af, at Kong Valdemar i Gravskriften 

 virkelig benævnedes jlcn Forste", kunde man vel ikke bestemt 

 godtgjore, at de danske Konger endnu paa den Tid selv forte 

 Tal i deres Titler; thi det meest bekjendte Dokument**) fra en 

 ældre dansk Konge med Spor til en slig Titel, et Gavebrev til 

 Lunds Domkirke af 1085, i hvilket Kong Knud den Hellige 

 kalder sig „Cnuto quarlus Magni regis filius", lader sig for- 

 tolke paa en dobbelt Maade enten som „Knud den Fjerde, Kong 

 Magnus'***) Son", eller som „Knud, Kong Magnus' fjerde 

 Son", og et andet noget yngre Dokument af Aar 1237, i hvil- 

 ket Kong Valdemar Seier kalder sig „Valdemarus Secundus", 

 er kun kjendt efter en mindre paalidelig Afskrift og netop med 

 Hensyn til Titlen „secundus" anseet for meget tvivlsomt, f) 



*) I Svenonis Aggonis fil ii Opusculn ed. Stephanius p. 1 35 cap. IX hedder det 

 nemlig om Kong Valdemar: „Hic licet multa memoriå digna patraverit, 

 trino lamen tanquam syderum fulgnre ejus splendescit memoria. INam 

 primo quidem indomitos Hyenses sacri Baptismatis unda renasci potenter 

 compulit. Deinde primus in Sprovva insula de coctis lateribus turrim 

 construxit. Ad ultimum in vallo Danevverchk murum erexit lateritium: 

 qvem tamen morte præventus imperfectum reliqvit." Man seer, at Svetid 

 Aagesen udhæver omtrent det Selvsamme, som Valdemars Gravplade, 

 enkeltviis endog med de samme Ord (jfr. „de coc'.is lateribus"). Af Be- 

 retningen her om Taarnet paa Sprogo fremgaaer det ogsaa, at man i 

 Oversættelsen af Indskriften paa Gravpladens Forside med Grund vil 

 kunne henfore Ordene ,,ex lateribus eoctis primus' 1 ligesaavel til Castellet 

 paa Sprogo, som til Danevirke. 



**) Originalbrevet er desværre gaact tabt ved en Ildebrand i Stockholm. Af- 

 trykt i Langebek: Scriptores rer. Dan. III. 425 ff. Regesta Diplomatica I. 

 32. Nr. 154. 

 *'*'*) Under dette Navn iMagnus forekommer Kong Svend Estridsen, som be- 

 kjeodt, ikke sjelden i vor Historie, 

 f) Thorkelin: Diplomatarium Arna-Magnæan. I. 127. 



