236 



synes at have været af samme Art, som den, der fandtes i 

 Kong Valdemar den Sfores Grav i Ringsted.*) 



Det er imidlertid vistnok tilstrækkelig klart, at det allerede 

 under Valdemar den Stores Sonners Regjering har været Skik 

 i Skrift og formodentlig ogsaa i daglig Tale at benævne Kon- 

 gerne efter deres Rækkefolge med Tal. Men det er dog lige- 

 fuldt blevet indvendt, at en slig Talbenævnelse ikke kunde 

 være brugt, for der var flere Konger af samme Navn, og at 

 folgelig Valdemar den Store i en Gravskrift, der skulde være 

 affattet lige efter hans Dod, da hans Son Knud var bleven 

 Konge, og inden der endnu havde været nogen anden Konge 

 af Navnet Valdemar, umulig kunde være bleven kaldet Valde- 

 mar den Forste og det saa bestemt, at det endog forekom paa 

 begge Sider af Gravpladen. 



Hertil kunde man vel svare, at skjont der ikke endnu 

 havde været nogen anden dansk Konge af Navnet Valdemar, 

 havde dog Valdemar den Store efterladt sig en Son Valdemar, 

 der allerede ved Faderens Dod gjerne kunde være bleven al- 

 mindelig anseet for tilkommende Thronarving, eftersom Kong 

 Knud fem Aar forend sin Thronbesligelse var bleven gift med 

 Gertrude, en Dalter af Henrik Love, uden al dette Ægteskab 

 var blevet velsignet med Livsarvinger. Det var saaledes ikke 

 umuligt, at den, der havde affattet Gravskriften over Kong 

 Valdemar den Store, allerede kunde have tænkt sig flere Kon- 

 ger af dette Navn i en kommende Tid paa den danske Tlirone, 

 og at han derfor, paa de omtrent samtidige, ovennævnte An- 

 nalisters og Kronikeskriveres Viis, havde givet Kong Valdemar 

 Tilnavnet : den Forste. 



Men ved noiere at drofte denne, dog altid i og for sig 

 tvivlsomme Forklaring, og ved i den Anledning omhyggelig at 

 undersoge og gjennemgaae hele Indskriften paa den originale 

 Bly plade, kom jeg uventet til det overraskende Resultat, at 



*) Pontoppidan: Marmora Danica I. 20. 



