283^ 



mellem Hases og Baurs Anskuelser om det omhandlede An- 

 dragende bliver da , at han giver Hase Ret i Paastanden om, 

 at man allerede i Pauli sidste Tider eller dog kort efter hans 

 Dod ikke niere tænkte derpaa, at ville paalægge de troende 

 Hedninge den mosaiske Lovs hele Strænghed med Omskjærelse 

 og Alt; men at han væsentlig maa give Baur Medhold i at be- 

 tragte Urapostlene afgjort staaende paa den jodechristelige Side, 

 og ansee den Christendom, som efter Pauli Bortkaldelse ved deres 

 Anseelse blev almindelig herskende, trods dens friere Skikkelse, 

 endnu altid for jodechristelig. Men istedetfor de tvende af 

 Hase og Baur givne Grundbestemmelser ved Jodechristendommen: 

 dens aristokratiske Particularisme og Uvillie mod Paulus vil 

 Hilgenfeld sætte „som Jodechristendommens Formalprincip: Ur- 

 apostlenes Overhoihed, som Maierialprincip: Vedhængenhed 

 ved Loven, som man i det Mindste efter dens sædelige Grund- 

 anskuelse (!) ogsaa indforte hos Hedningene, og dermed hæn- 

 ger oiensynlig det Fortrin sammen, hvilket man selv indenfor 

 Christendommen endnu stedse gjerne tillagde det jbdiske Fuld- 

 blod (?). Begge forene sig i Autoritetens Princip." Hilgenfeld 

 indrommer, at det vilde være en meget eensidig Opfattelse, 

 naar man kun vilde anerkjende den historiske Ret paa Pauli- 

 nismens Side, da dog ogsaa Jodechristendommen med sin hele 

 Realisme var nodvendig for at skabe de faste Former, uden 

 hvilke Paulinismens aandelige Bevægelighed ikke kunde have 

 havt nogen varig Bestand *). 



Idet vi saaledes have fremstillet de Anskuelser, som i den 

 nyeste Tid have gjort sig gjældende om Modsætningen i den 

 ældste christne Kirke mellem Apostlene indbyrdes, forsaavidt 

 som den kan bedommes efter de Boger i det N. T.'s Samling, 

 hvilke selv den Baurske Kritik antager for ægte og apostoliske, 

 maae vi ansee det for ubeviist, at der har hersket nogen prin- 

 cipiel Opposition mellem Paulus paa den ene Side og de andre 

 Apostle paa den anden Side. 



*) Sign. hvad vi ovenfor have bemærket S. 188. 



