314^ 



maa man dog indrommc at hans Fremstilling af Kjendsgjernin- 

 gerne ingenlunde udelukker hiin Fortolknings Anvendelse paa 

 disse som aldeles urimelig og forkastelig. Men en saadan Frem- 

 stillings Beskaffenhed udelukker dog Hensigten om, at disse 

 Fortællinger skulde være Opdigtelser til Apostlen Paulus's For- 

 herligelse. Eller skulde en Forfatter, som havde opdigtet disse 

 Fortællinger i en saadan Hensigt, ikke anderledes have kunnet 

 motivere Eutychus's Opvækkelse end ved at lade hans Fald 

 være en Virkning af Sovn, som overfaldt ham under Apostlens 

 udforlige Foredrag? Hvorfor fremstillede han overhovedet disse 

 Begivenheder i en Naturlighed, der lader dem finde mange Ana- 

 logier selv i Nutidens troværdigste Missionshistorier, medens 

 de dog uden at fordre nogen 'rig Phantasie saa let lode sig 

 fremstille i langt stærkere overnaturlig Belysning? 



Det var ogsaa denne Beskaffenhed af de Beretninger, som 

 i Ap. G. fortælles i communicativ Fremstilling, i Forbindelse med 

 den store Noiagtighed i den (historiske, geographiske etc.) De- 

 tail, som lader sig controllere ved andre historiske Monnmenter, 

 hvorved mange Kritikere, som vi ovenfor have bemærket, bevæ- 

 gedes til virkelig i disse Afsnit af Værket at see Optegnelser af et 

 Oievidne, der imidlertid ikke skal have været identisk med det 

 hele Skrifts Samler og Udgiver, da denne kun skal have ind- 

 flættet hiin Reisejournal i sit Værk. Men det blev jo navnlig 

 efter Zellers ovenfor omtalte noiagtige Undersogelse erkjendl 

 (S. 361), at „de Partier, i hvilke Forfatteren betjener sig af 

 forste Person, aldeles ikke vise nogen væsentlig Afvigelse fra 

 det Heles Plan, Tone og Stiil , og at navnlig Sproget er alde- 

 les ikke forskjelligt fra det hele ovrige Skrifts."' Naar da Udgi- 

 veren af Ap. G. dog havde saaledes omarbeidet ogsaa det om- 

 handlede Kildeskrift i Lighed med andre, som han kan have 

 benyttet, at det Hele kun viser sig som een Mands sammen- 

 hængende literaire Product , da bliver det endnu mere ufor- 

 klarligt, hvorfor han ikke, naar han vilde skaffe sine Beretnin- 

 ger Troværdighed ved at udgive sig for Oievidne — havde 



