324 



(skjondt jeg ikke er »den Lov for Gud, men under Loven 

 for Christus), at jeg kunde vinde dem. som ere uden Loven 

 „Cl Cor. 9, 21)"; den Apostel, der erklærede, _at han vilde 

 aldrig spise Kjod, dersom Kjddspise forargede hans Broder" 

 (1 Cor. 8. 13); der ideligen formanede til at tage sig af de 

 Skrobelige i Troen, ikke vise sin Frihed til Skue, for at trodse 

 og tvinge dem, der stode paa et lavere Udviklingstrin og gjorde 

 sig Samvittighedsskrupler af tilladelig Frihed (Rom. 14, 1 ff. 

 1 Cor. 8, 7 ff. etc), denne Apostel kan dog ikke antages at have 

 sat sig til Opgave, altid og allevegne at ville bryde med sit Folks 

 Skikke og aldrig at deeltage i de Former, hvori han var opdra- 

 get med sine Landsmænd og forrige Troesfæller, hvis Lovs gud- 

 dommelige Udspring han selv erkjendte og forfægtede, om endog 

 med Benægtelse af dens stedse vedblivende Gyldighed. „Men 

 i Ap. G." — siger man — „mangler ingen Prove paa Pauli Lov- 

 retfærdighed : Iagttagelse af jodiske Festdage, Reiser til Templet 

 i Jerusalem, Privataskese, Omskjærelse." Ved denne Opregning 

 kan man rigtignok beraabe sig paa et historisk Datum for hvert 

 enkelt Moment. Men Sagen viser sig dog i et ganske andet 

 Lys, naar man seer noiere til og finder de paaberaabte Kjends- 

 gjerninger til enkelt Tid og Sted omtalte mellem mange andre 

 Tildragelser i en Sammenhæng, som langt fra rober, at der af 

 Forfatteren skulde være lagt noget særegent Eftertryk paa de 

 førstnævnte. Saaledes findes der i Ap. G. 18,21 berettet, hvor- 

 ledes Paulus vægrer sig under sit forste Ophold i Ephesus ved 

 at forblive der længere for denne Gang, fordi han nodvendigen 

 skulde tilbringe den forestaaende Fest i Jerusalem (<}*?*) fis 

 TxdrzbOQ rijp åoQiijv Tyv ioxoftépijv notijtica tig 'isQoGoXvfiu). 



') Denne Yttring behover ikke at udtrykke nogen Foleise af Forpligtelse til 

 FestbesOg i lerusalem, men kan henføres til Folelsen af, hvor vigtigt det 

 var for Apostlen til hiin Tid at være i Jerusalem, hvor han var sikker paa 

 at træffe mange Mennesker, med hvilke det kund<' være ham nod vendigt 

 at tale. Samlgn. Weisae: Die evang. Uescli. I. S. 305. 



