336 



vdfiop) — ? Delle er den næste store Tvivl, som opkastes mod 

 Rigtigheden af Beretningen i Ap. G. Det vil nu vistnok forst 

 komme an paa, hvilke Forestillinger man lader Jakobus og de 

 Ældste forbinde med hiint Udtryk. Dersom Meningen deraf 

 skulde være, at Paulus ved at overlage hiin foreslaaede cere- 

 monielle Handling derved skulde godtgjore, at han stedse og 

 under alle Omstændigheder iagttog Loven, da kunde Paulus 

 vistnok ikke underkaste sig en saadan Opfordring uden at gjore 

 sig skyldig i en Usandhed baade med Hensyn til sin Fortid og 

 Fremtid. Imidlertid er der ingen Nødvendighed for, at enten 

 Jakobus eller Paulus skulde have forstaaet Hensigten af hiinl 

 Naziræerloftes Overtagelse i en saa exclusiv Forstand. Der- 

 som Hedningenes Optagelse i Christi Kirke var antagen uden 

 Forpligtelse for disse Chrislne til al opfylde Moseloven, maalte 

 der nodvendigviis ogsaa indrommes Chrislne, som skulde leve 

 og virke mellem dem, end sige en Apostel og Missionair, en 

 storre Frihed, end de Apostle og de Chrislne tillode sig, som 

 levede og virkede midt imellem Joder i Judæa og Jerusalem. 

 Hvad der fordredes af Paulus fra Jakobi og de Ældstes Side, 

 var, at Apostlen skulde ved en Handling, der ikke engang var 

 en ligefrem Fordring til Israeliten i Almindelighed, give et Be- 

 viis paa, al han tvertimod det Had og den Foragt, som han 

 beskyldtes for at vise mod det GI. Tst. og dets Helligdomme, 

 endog frivillig kunde vælge en saadan Form, der hos Joderne 

 pleiede at antages som Udtryk for en mere end almindelig 

 bevæget religios Stemning, og derved bevidne et Sindelag, ganske 

 modsat det, hvilket man med Urette tilskrev ham. 



„Men" — siger man — „denne Forklaring af Pauli Op- 

 forsel ved den her omhandlede Leilighed er fremgaaet af Hen- 

 syn til og Sammenligning med Paulus, saalcdes som denne har 

 skildret sig selv i sine Breve. Nu har derimod Forf. til Ap. G. 

 ikke ladet os see Paulus anderledes end i den fuldkomne Con- 

 formitet med de oprindelige jodiske Christne i Judæa; han kan 

 derfor ikke have havt anden Tanke med sin Fortælling end at 



