337 



stadfæste, hvorledes Paulus lige til det sidste Optrin tilfreds- 

 stillede Jodechristendommens Fordringer, saaledes som disse 

 dannede sig hos de mildere Tænkende: Hedningechristne skulde 

 ikke paatvinges Moseloven — det vilde være at friste Gud (Ap. 

 G. 15, 10); men de jodiske Christne skulde ikke opgive dens 

 Iagttagelse — det vilde være Aposlasie (Ap. 21, 21). Denne 

 Anskuelse var imidlertid ikke Apostlen Pauli, saaledes som det 

 sees af Gal. 2, 11 tf, hvor han opstiller den Fordring, at ogsaa 

 jodiskr Christne skulde bryde med Judaismens Former. Paa 

 Grund deraf maa Fremstillingen i Ap- G. 21 , 26 ansees for 

 en uhistorisk Fiction. — Denne Slutning er saameget mindre 

 rigtig, som, hvis man ikke finder sig lilfredstillet ved den oven- 

 for givne Forklaring om Tilladeligheden af Pauli her beskrevne 

 Handlemaade, maa man dog indromme. at Ap. G. kunde have 

 berettet den historiske Sandhed, om endogsaa deraf vilde folge, 

 at Paulus havde feilct ved at ansee en saa vidt dreven Con- 

 cession for tilladelig Hvor vanskelig Afgjorelsen af dette 

 Sporgsmaal kan være, sees deraf, at endnu den Dag idag finder 

 Pauli Handlemaade ved denne Leilighed den meest afvigende 

 og modsatte Bedommelse*); men deraf folger ikke Beretningens 

 Usandhed. 



Forunderligt vilde det derimod være, dersom Forfatteren 

 til Ap. G. skulde ved sin Fremstilling af Pauli Historie have 

 havt til Hensigt at skjule den DifTerents, som fandt Sted inden- 



*) Man smlgne Commentt. og Kirkehistorikerne i den nyeste Tid. Besynder- 

 ligst viser sig ogsaa ved denne Ledighed M. Baumgarlens Opfattelse. 

 Denne Forfatter mener, at Hedningekiiken endnu den Dag idag staaer 

 paa .samme Punkt som i den apostoliske Tid. Dette Trin vil vare, indtil 

 Israel indgaaer i Kirken, som da ogsaa udvortes vil have Christus i Spid- 

 sen. Naar Lovretfærdigheden er verdenshistorisk brudt for de Troendes 

 Aandsoine, naar Naadens udelukkende Kraft er verdenshistorisk godtgjort, 

 da maa den Vending i Tingene indtræde, hvor Lovens Opfyldelse skal 

 skee i det Store og i det Smaa, i det Hele og i det Enkelte, § 31 S. 151 f. 

 Paulus har netop deri viist sin Aands Overlegenhed, hvori den nyeste Tid 

 har fundet Anstod, Ap. G. 21 : han erkjeudte dcimcd sit Apostelkald som 

 et forsvindende Aloinent i Christi Kirkes Totaludvikling, S. 158. 



22 



