340 



blot historiske. Rigtignok har blandt de ovenanforte Theologer, 

 hvilke have gjort Ap. G. og den derover i den nyere Tid an- 

 stillede Kritik til Gjensland for noiere Undersogelse, navnlig 

 Lekebusch viist sig mindre tilboielig til at indromuie et saadant 

 Motiv. „Apostelhistorien" — dette er denne Forfatters Resultat 

 (a. Skr. S. 374) — „er ikke noget Tendentsskrift , hverken et 

 apologetisk eller et eonciliatorisk, endnu mindre et judaistisk, men 

 hvad det selv udgiver sig for, og hvad der ogsaa efter den 

 nyere Kritiks egen Tilstaaelse er det forste Indtryk , som det 

 gjor paa Læseren, et reen historisk Skrift, hvori den christe- 

 lige Kirkes Udviklingsgang beskrives i uafbrudt Orden, saaledes 

 som den fra det paulinske, universalistiske, med eet Ord, fra 

 det christelige Standpunkt fremstiller sig ligefra Kirkens Grund- 

 læggelse i Jerusalem indtil del Moment, da den store Hedning- 

 apostel optræder i Hedenskabets Midtpunkt, i Rom." Men naar 

 det overhovedet gjælder om alle de historiske Skrifter i det 

 N. T.j at de ligesaalidt som de egentlig didaktiske ere frem* 

 gaaede af reen videnskabelig Trang, da turde Ap. G. ved sit 

 hele Anlæg fremfor noget andet nylest. Skrift bære Vidnesbyrd 

 om, at det ikke er forfattet blot „ad narrandum", men „ad pro- 

 bandum". Thi at Forf. til Ap. G. har været ledet af en særegen 

 Inleresse for Paulus ved Fremstillingen af de Begivenheder, som 

 han fortæller, fremtræder umiskjendeligen af den Opmærksom- 

 hed, som er skjænket denne Apostels Virksomhed, saa at fra 

 den Tid af, da denne begynder, træde efterhaanden alle de 

 andre Apostles Virksomhed i Baggrunden. At der kunde vare 

 Anledning til netop at gjore denne Apostels Fortjenester gjæl- 

 dende, derom indeholde de paulinske Breve tilstrækkelige Vid- 

 nesbyrd. At Fremstillingen af Pauli Virksomhed, saaledes som 

 den er meddeell i Ap. G., maatte kunne bidrage til at fjerne 

 endeel af de Beskyldninger og Anklager, som hans Modstandere 

 havde reist imod ham, kan saameget mindre nægtes, som Hi- 

 storien bekræfter denne Virkning af Skriftet. Derfor har ogsaa 

 blandt nyere Theologer navnlig Thiersch ikke blot med saa- 



