348 



have henvendt Oiet paa Jesu Tilsluttelse til, Andre paa Jesu 

 Afvigelse fra det Gamle Testamentes Lov og Institutioner. 

 Medens de, der i den ældste Tid udelukkende gjorde Fordring 

 paa christelig Orthodoxie, og de, der i den nyeste Tid gjorde ude- 

 lukkende Fordring paa theologisk Videnskabelighed, have været lige 

 enige i at samle Trækkene til deres Christusbillede fra Min, have 

 Gnostikere og Rationalister lige eensidigen samlet Trækkene til 

 deres Christusbillede fra denne Side. Men det Christusbillede, 

 som fremtræder ikke af detle eller hiint enkelte Skrift i det 

 nye Testamente, men af den hele Samling af Skrifter, som Kir- 

 ken, om ogsaa med mere eller mindre Afvigelse i det Enkelte, 

 stedse erkjendte for det authentiske Vidnesbyrd om Jesu Person, 

 Skjæbne og Virksomhed, har i sin indre Sammenhæng en langt 

 storre Morgen for sin Msioriske Charakteer og frembyder ved 

 sin religios- sædelige Fuldendthed et langt fuldkomnere Ideal, 

 end begge de ovenanforte kunne gjore Fordring paa. Paa en 

 lignende Maade vil ogsaa den store Hedningapostel forst da 

 kunne kjendes og paaskjonnes i sin fulde Betydning, naar man, 

 istedetfor at danne sine Forestillinger om hans Charakteer og 

 Historie fra et eensidigt Udvalg af enkelte Yttringer i hans 

 Breve, stræber at vinde et fuldstændigt Billede derom fra en 

 alsidig Betragtning og Overveielse af alle de Momenter, som 

 det Nye Testamentes Skrifter i denne Henseende frembyde. 

 Dette forer os til en Betragtning, der er af den storste Vigtig- 

 hed ved al Opfattelse og Bcdommelse af historiske Kjends- 

 gjerninger, men som ingensinde viser sig mere afgjorende end 

 ved den hellige Historie. — — 



