351 



saasnart finde deres tilfredsstillende Forklaring; men i ethvert 

 Tilfælde kan en saadan kun ventes fra England selv. 



2. Om Slægten Broscosoma Rosenh. og dens Forhold 

 til den nordiske Form Miscodera Eschsch. 



Endeel Aar ere nu forlobne siden man forstegang erholdt 

 Efterretning om en paa Monle Baldo i det sydlige Tyrol fore- 

 kommende Karat), der strax betegnedes og endnu uantastet be- 

 tegnes som en af de mærkværdigste og interessanteste Opda- 

 gelser, der i nyere Tid er bleven gjort i denne Deel af den 

 europæiske Fauna. Slægten Broscosoma bestemmes nemlig ved 

 Rosenhauers Fremstilling *) og en dertil knyttet Meddelelse af 

 Erichson som en udmærket ny Slægt af Harpalinernes Gruppe, 

 indenfor hvilken den, tilligemed den nyhollandske Faunas Pro- 

 mecoderus og de for Amerikas Vestkyst ejendommelige For- 

 mer Eripus, Creobius og Cascellius, danner en særskilt lille 

 Afdeling, der med et Broscus - agligt Habitus forbinder den 

 Ejendommelighed, at kun de to forste Led i Handyrets an- 

 det Fodpar ere udvidede og paa Saalerne forsynede med den 

 for dette Kjon karakteristiske Beklædning. Den iojefaldende, 

 ogsaa af Rosenhauer udhævede, Lighed, som Broscosoma bal— 

 dense viser med den fra gammel Tid bckjendte, i Samlingerne 

 just ikke sjeldne, over en stor Deel af den skandinaviske Halvoe, 

 det nordosllige Europa, Skotland og Irland udbredte Scariles 

 arclicus Payk. eller, som den nu almindelig hedder, Miscodera 



*) Broscosoma und Laricobius , zwei nette Kåfergatlungen, Erlang. 18i6 ; 

 tillige optaget i samme Forfatters Beilråge ;?«/• lnseclen-Faitna Europa's, 

 Erlang. 1847. S. 1-5. — En Piece af Pulzeys, hvori Dyret beskrives un- 

 der samme Navn, og som udkom samtidigt med Rosenbauer's , har jeg 

 ikke kunnet forskaffe mig gjennem Boghandelen ; den skal afvige deri fra 

 Hosenhauer's, at Bygningen af Hannens Mellcnifoddcr slet ikke er omtalt 

 (cfr. Erichson i Arch. f. Kalttrgesch. i8%7. II. B. S. 89). 



