350 



Sporges der nu, om disse smaa Avigelser kunne begrunde 

 en generisk Adskillelse, maa Svaret for Tiden saa meget mere 

 blive benægtende, som Arter af de nærmest staaende Slægter 

 Promecoderus og Cascellius vides at afvige fra hverandre paa 

 en ganske lignende Maadc, navnlig hvad Hagetanden angaaer. 

 Den lille Forskjel i Habitus — til hvilken kunde fojes, at de 

 smaa Gravetorne paa Forskinnebenenes udvendige Side ere langt 

 mere fremtrædende hos Miscodera — er deels i Almindelighed 

 saaledes, som den hyppigt nok viser sig indenfor de mest 

 naturlige Slægter, deels ganske specielt den samme, der gjen- 

 findes overalt saavel hos ægte som uægte gravende Former, 

 hos Skaritiner som hos Skaritinformede Harpaliner og Ptero- 

 stichiner. 



Resultatet bliver da, at Miscodera arctica og Broscosoma 

 balderne, langtfra at danne to Slægter, af hvilke den ene skulde 

 hore til Pteroslicliinernes, den anden til Harpalinerncs Gruppe, 

 ere Arter af een og samme Slægt af Harpaliner. Skulde de 

 derimod engang i Fremtiden, hvad jeg for Ojeblikket vistnok 

 ikke kan oversee, ved en sammenhængende Betragtning af hele 

 Gruppens Indhold kunne vurderes som generisk adskilte, saa 

 maa denne Anskuelse i ethvert Tilfælde stoltes paa ganske an- 

 dre Grunde end de hidtil antagne, og navnlig da paa den ved 

 nærværende Meddelelse udpegede Forskjel i Hagebygningen. 



Da der saaledes kan blive Sporgsmaal om at træffe et Valg 

 imellem de to foreliggende Slægtsnavne, skal jeg tilfoje, at da 

 „Broscosoma" er slottet til en videnskabelig Begrundelse, me- 

 dens „Miscodera" egentlig kun har ladet sig fastholde ved Tra- 

 dition, vilde jeg ubetinget stemme for det forste, skjondt langt 

 yngre Navn, hvis det ikke ved sin Sammensætning stred imod 

 en bekjendt Regel (Philos. bol. S 227). Thi skjondt Linné 

 om denne Slags Slægtsnavne kun dommer: non piacent, medens 

 han om den vistnok endnu slettere Art, i hvilken Tilogningen 

 til det allerede forhen brugte Navn er stillet forrest, byder: 

 excludendum est , og saaledes gjor en Forskjel, der udentvivl 



