401 



Sporgsmaalet bliver da allsaa om lignende Indvirkninger kunne 

 udoves af Chloriderne, naar de ophedes med kulsure Salte. 

 Det er klart, at en Ophedning af den metalholdende Kalksteen 

 med Kogsalt under de Forhold, som vi lettest kunne tilveje- 

 bringe i vore Laboratorier, ikke kan fore til noget Resultat, 

 da det er uundgaaeligt, at en Deel af Kalkens Kulsyre derved 

 undviger, og at den rene, i Vand oploselige Kalk vil decom- 

 ponere Metallernes Chlorforbindelser; Oplosningen vilde da i 

 delte Tilfælde ikke indeholde noget Metal Man maatle da op- 

 hede denne Blanding af Kalksleen og Chlornatrium under For- 

 hold, hvor Kulsyren ikke kunde undvige, men dette, som saa 

 let kan tænkes at foregaae i Naturen , er i Laboratorierne for- 

 bunden med overordentlig store Vanskeligheder, formedelst den 

 store Mængde af Kalkstenen, der bor udsætles for en saadan 

 Indvirkning for at erholde et afgjorende Resullat. Desuden kom- 

 mer hertil endnu andre Betragtninger; hvis nemligNatriumchloridet 

 skal afgive sit Chlor til Metallerne, maa Natron finde Subslantser, 

 hvormed det kan træde i Forbindelse; men Natronets Tillræk- 

 ning til Kalken er saa ubetydeligt, at vi ikke kunne antage, at 

 denne her vil spille en Rolle. Imidlertid turde de Indblandinger 

 af Kisel jord og Leerjord, der aldrig fuldkomment mangle i de 

 store Kalkformationer, her komme med i Betragtning og give 

 Anledning til Chlorcts Frigjorelse, forsaavidt at dette da kan 

 indvirke paa Metallerne. Under denne Forudsætning burde da 

 Natronsilicatcr forekomme som Dannelser, der ledsage Metal- 

 gangene i Kalkstenen. Delte er imidlertid i en saa ringe Grad 

 Tilfældet, at vi neppe tor antage, denne Virkning som alminde- 

 lig, og det bliver derfor sandsynligere, at det i dette Tilfælde 

 ikke er Chlornatrium, som virker, men Chorforbindelserne af 

 Calcium og Magnesium, der afgive Chloret til Metallerne. Un- 

 dersøgelser henhorende til dette Forhold skulle meddeles i en 

 senere Afhandling. 



26 



