hållet ersätta lerornas plats, på andra åter alldeles fela. Dessa 

 båda leror, h v il ka af förf. anses såsom diluvialbildningens sista 

 länkar, hafva en mycket föränderlig mäktighet, hvilkens maxi- 

 mum dock sällan stiger öfver några få fot. Egentligen kunna 

 de icke sägns tillhöra åsarnes lagerföljd, utan fastmer omgifvande 

 slättlandsbildningar, hvarifrån de uppstiga mer och mindre högt 

 i åsens lägre afsluttningar. 



Öfverst betäckes åsen af ett med sand och grus upp- 

 blandadt rullstens-lager, utmärkt från alla de öfriga genom in- 

 blandning af vextmylla och lemningar af vexter och vextrötter. 



Efter denna allmänna öfversigt af åsens sammansättning 

 öfvergår förf. till den speciella beskrifningen öfver den lilla del 

 deraf, som han gjort till föremål för en närmare undersökning, 

 och hvartill han valt ett stycke af åsen nordvest utanför Kö- 

 ping, som genom grus- och stenhemtning blifvit tillgängligt att 

 noggrannt iakttaga och uppmäta. Han redogör nu i detalj för 

 de särskildta lagerföljder han på detta ställe iakttagit och bifogar 

 för sådant ändamål en planteckning af ifrågavarande grustägt 

 med en tillhörande generel profil samt dessutom trenne andra 

 särdeles upplysande special-profiler. 



Den ordning, i hvilken de särskildta lagren här af förf. 

 funnits nedifrån uppåt följa på hvarandra, är denna: 



1) Rullstens lagret, det understa och, såsom förut är 

 nämndt, det mäktigaste af alla åsens aflagringar. Innehåller fler- 

 städes vexlande lager af sand och grus af mycket olika mäk- 

 tighet. Detta lager bildar icke allenast åsens hufvudstomme, 

 utan träffas äfven högst uppe på Gallbergens (nära intill staden) 

 sidor eller utmed de bergkammar, som omgifva den flod-dal, i 

 hvilken åsen franistrvker, h vilket hänvisar derpå, all de vatten- 

 strömmar, som aflagrade rullslens-massan, äfven hafva öfver- 

 täckt bergåsarne; och framkastar förf. med anledning häraf en 

 förmodan, att rullstens-massans aflagring skulle kunna vara lik- 

 tidig med bergens rafflade ytor. Lagrets raäktighel har befun- 

 nits mycket vexlande: pä ena stället uppmätt till några trettio 

 lut , har det på ett annat endast obetydligt höjt sig öfver om- 



