— 9 — 



&) Oj re hcdijrå lera, ut märkes ondast från föregående 

 genom en småningom förändrad textur och färg och derigenom 

 att den af vinterfrosten sönderfaller i jemförelsevis större tär- 

 ningar än de båda underliggande lerorna. Inblandningar af sand, 

 smärre stenbitar, rullsten etc. förekomma häri ofta, särdeles i 

 lagrets öfre delar. Mäktighelen varierar utmed åsen omkring 1 

 fot, ofta mera, sällan mindre, men tilltager ju mera man af- 

 lägsnar sig från utgåendet. Ingen skiktning och inga organiska 

 lemningar förefinnas. Detta lerlager täcker slättlandet rundt om- 

 kring åsen och utgår i alla omgifvande höjder, men visar sig 

 allestädes i jemförelse med det närmast föregående af en vida 

 mindre frukbarhet som åkerjordmån än detta. 



De lägre, såväl som de högre delarne af den ås-sträcka, 

 som upptages på de bifogade profilerna , betäckes af ett mer 

 eller mindre mäktigt lager af: 



9) hullstensjiirande niullblandad sand, hvilken tyckes 

 vara egendomlig för denna del af åsen, emedan förf. icke funnit 

 något motsvarande på andra ställen af denna ås. Lagret täcker 

 sudel/ormiyt större delen af de ännu qvarvarande delarne af 

 åsens rygg och upphör derföre snart nedanpå åsens sidoslutt- 

 ningar. Till största delen öfvertäckande lerornas och gula san- 

 dens utgåenden uppnår det på åsens högsta rygg en mäktighet 

 af 4 fot, men annars ej mer än omkring 1 fot. — Det består 

 till hufvudsakligaste delen af rullstenar, men äfven af rullstens- 

 blandadt grus och sand eller enbart af sand, i flere olikartade 

 med hvarandra vexlande skikter, och alltsammans i jemn och 

 intim blandning med brun vext mylla, hvars närvaro just ka- 

 rakteriserar detta lager från alla andra. De deruti befintliga 

 rullstenarne äro till det närmaste enahanda med dem i det äldre 

 lagret och hafva samma karakterer af tillrundning». 



