— 43 — 



geologiska märkvärdigheter. Man hade, under många år, från 

 dem bortfört tusentals hastlass till fyllnad på vägar och träd- 

 gårdsgångar, utan att ana deras betydelse; ty de den* förekom- 

 mande yxor och andra verktyg af sten, om de ens varseblefvos, 

 ansågos såsom tillfälligtvis borttappade stridsvapen, och de större 

 och mindre djurbenen kunde naturligtvis ännu mindre föra på 

 spåren till en riktig förklaring. Men sedan den åsigten gjort 

 sig gällande, att ifrågavarande stenantiqviteter, som jemte benen 

 lågo blandade med mussleskalen, voro qvarlåtenskap efter ett 

 folk, som, likasom nu varande vilda stammar, lefvat af jagt och 

 fiske, låg förklaringen nära till hands och uteblef icke heller länge. 

 Den berömde Zoologen Professor J. Steenstrcp, samt Forn- 

 forskaren Worsaae och Geologen Forchhammer, hafva med särdeles 

 flit undersökt dessa snäckhögar från forntiden och derom lemnat 

 utförliga och noggranna beskrifningar, hvari de blifvit benämnda 

 "Kjökkenmöddingei' fra Landets alleraeldste Beboelses tid". 



Då min aktade vän Prof. Steenstrup först meddelade mie 



o 



underrättelser om dessa märkvärdiga fynd, insåg jag genast alt 

 tolkningen deraf var fullkomligt riktig, och jag erinrade mig att 

 jag i någon resebeskrifning läst eller af trovärdig resande hört 

 berättas om alldeles dylika snäckhögar i Amerika, tillkomna ge- 

 nom vildarnes måltider. Jag genomsökte de resebeskrifningar 

 som jag hade att tillgå, men ingenstädes fann jag det jag sökte. 

 Slutligen, för kort tid sedan, fann jag det i en anteckningsbok 

 från 1838, och jag tager mig friheten att här afskrifva hvad 

 jag der antecknat, helst det fullkomligt bekräftar riktigheten af 

 den tolkning mina danska vänner gifvit åt deras " Kjökkenmöd- 

 dinger", och derjemte upplyser åtskilligt annat, som för vår äld- 

 sta fornforskning icke är alldeles likgiltigt. Anteckningen är af 

 följande innehåll : 



"Lund d. 48 Oktober 1838. Den utmärkte Naturforskaren 

 Doktor Natterer från Wien, som uppehållit sig hos mig några 

 dagar, och som tillbringat aderton år i Brasilien, der han ofta i 

 urskogarna lefvat tillsamman med landets urinnevånare (vildarna), 

 har om deras Icfnadssätt berättat mig följande: De hafva brända 



