— 45 — 



snackhögar finnas ännu stenyxor; Natterer har sjelf uppletat 

 sådana deri. Det är en sägen, att den stam, som danat dessa 

 högar, lefvat af musslor; att de kommo årligen till kusten för 

 att samla och äta sådana; att storleken af högarna skulle till- 

 kännagifva talrikheten af det folk som hopkastat dem". 



Här hafva vi således en kort beskrifning på samma slags 

 snäckhögar, som de hvilka träffas i Danmark och hvilka sist- 

 nämnda utan allt tvifvel tillkommit på samma sätt som de förra. 

 Här hafva vi således ett nytt ämne till jemförelse mellan de 

 äldsta fornlemningar här i Norden och dylika hos vildarne i en 

 annan verldsdel. 



Det är sannolikt att sådana äfven skola finnas hos oss, vid 

 vestkusten eller på öarna vid Bohuslän. Men man bör vara 

 varsam vid deras bestämmande, eljest kan man lätt misstaga 

 sig; ty icke äro alla i en hög hopkastade, mer eller mindre 

 krossade mussleskal, sådana afskräden från de äldsta invånarnes 

 måltider. Den som berest vår vestkust, i synnerhet för fiske- 

 riernas undersökning, vet ganska väl att musslor och snäckor 

 förr träffades vida ymnigare än nu och derföre varit vida mer 

 än nu använda till agn för krokfiske. På mer än ett ställe 

 träffar man spår deraf i större eller mindre hopar af krossade 

 skal, dels nära fiskarenas boningar och dels mera aflägse från 

 dessa. Då detta sednare är fallet, och fiskarena varit nödsakade 

 att samla sina agn i en klippig trakt vid kusten, afiägsen från 

 fiskläget, träffar man der spår efter kojor, som de uppfört åt 

 sig, af på hvarandra lagda stenar, med klippan Lill ryggstöd och 

 Ined ingång på motsatta sidan. Taket har troligtvis utgjorts af 

 störar med pålagd tång. Utanför eller inuti kojan ligger vanli- 

 ger en större sten på hvilken de krossat musslorna och till 

 krossningsmedel eller hammare hafva de tagit hvilken fältsten 

 som helst de fått tag uti. I dessa kojor, der de voro i skjul 

 för storm och regn, hafva de tillbringat natten, sedan de om/" 

 aftonen agnat sina krokar, för att tidigt på morgonen begipva 

 sig ut och utlägga sina långrcf i sjön. De hafva, helt natur- 

 ligt, haft matsäck med sig till qvällsvard och frukost. Mun 



