— 48 — 



af dylika tänder, som han fatt ur kritan i Norfolk och hvilka 

 han ansåg tillhöra en obeskrifven amfibieart, som han ämnade 

 kalla Mosasaurus stenodon. Äfven denna tillhör således vår 

 forntidsfauna. Samma art har Prof. Owen räknat till sitt slägte 

 Leiodon; och om jag ej misstager mig är det samma djurart, 

 som af Harlan och sedan af Agassiz föres till fiskarnas klass 

 under namn af SaurocepJtalus lanciformis, och hvaraf tänder 

 blifvit funna i kritan i Nya Jersey i Amerika och vid Lewes i 

 England. Jemf. Agass. poiss. foss. V. p. 102, pl. 25 c. fig. 24. 



Tub. IV. Det hufvudskålsfragment af ett ödleartadt djur, 

 som denna planche föreställer, är af samma afdelning som Ple- 

 siosaurus och stående nära om icke tillhörande detta slägte; 

 men ännu är deraf för litet funnet för att med säkerhet be- 

 stämma arten. Utom detta cranium och dithörande fragment af 

 käken med en tand, Tal). V, fig. \, hvilket alltsamman blifvit 

 funnet i en stengärdsgård i Stora Köpinge, har jag äfven ur 

 kritan vid Ignaberga fått en tand af samma djurart. En kalk- 

 bry tare, som bar den till mig, då jag besökte stället 1838, 

 berättade att han brutit den ur en kalkslen, i hvilken satt en 

 hel rad; men han förvarade blott den ena och kastade det öf- 

 riga i kalkugnen. 



Denna tand, som, då han varit hel, hållit i längd nära \\ 

 tum eller kring 0,035 samt i bredd vid roten 0,010 och i tjocklek 

 0,007, är hoptryckt trind med ovalt genomsnitt, något böjd, på 

 långs rafflad; räfflorna, som bilda utstående smala ribbor, äro vid 

 roten talrikare, uppåt sidorna glesare; föröfrigt är hela tanden 

 öfverdragen med en glänsande brungul emalj. Då således frag- 

 menter af denna djurart förekomma på flera ställen i vår krit- 

 formation, är väl hopp om att vi med tiden skola finna så 

 fullständiga delar, att de med säkerhet kunna bestämmas. Hvar- 

 ken i England eller Frankrike såg jag denna art. 



Beträffande de vid Ifötofta funna vertebrer, Tab. V, f. 2, 

 3, 4, så kunna de med skäl räknas bland de märkvärdigaste af 

 fossila fynd, som hittills påträffats i Svensk jord; så mycket 

 märkvärdigare som en stor del lågo tillsamman i en rad, och 



