— 152 — 



Gaste7i, eller Mylingen, äro namn för Strix bracliyotus. Det 

 förra har afseende på dess högljudda skrik; det sednare be- 

 tecknar ett djur, hvaruti vidskepelsen förmenar att ett mör- 

 dadt, spädt barns ande fortlefver. 

 Göken får äfven namn af Spärr hök. — Göktyta (Jynx). 

 Hackspett (Picus major m. fl. arter af slägtet). 

 Spillkråka, Tillkråka (P. martius). 

 Grönskolla (P. viridis. Gröngöling, se längre ned). 

 Blåkråka (Coracias). — Tornsvala (Cypselus). 

 Nattglappa, Nattfjop, Nattskorra (Caprimulgus). 

 Svala (Hirundo rustica et urbica). — Gråstare (Sturnus). *) 

 Korp; — Kråka; — Kaja; — Skata; — Sidensvans. 

 Notskrika eller Notgubbe (Nucifraga caryocatactus), af not, =nöt. 



I Vestergötland kallas den Nötorre. 

 Lortskrika (Garrulus glandarius). 



Snöskala (Turdus pilaris); — Svartstare (T. merula). 

 Klödra, Kledra, Börketröst (T. musicus). 

 Strömstare. — Säs-ärla (Motacilla alba). 

 Stcnjulp, Stenjölp (Saxicola oenanthe). 

 Börketröst kallas understundom Sylvia rubecula, liksom Turdus 



musicus. 

 Bödstjert (S. phoenicurus); — Granlus (S. trochilus). 

 Talgoxe (Parus major, cseruleus och äter). 

 Tall-tete (Parus palustris och borealis). 

 Trädrännare (Sitta europaea). — Lärka (Alauda arvensis). 

 Domherre (Pyrrhula) — Grönsiska (Fringilla spinus). 

 Hampspink (Fr. coelebs. — Fr. cannabina är sällsynt). 

 Täckling (Fringilla domestica och montana). 

 Grönjöling eller äfven Täckling (Emberiza citrinella); på Östgöta 

 slätten kallas den Gulspink. Der användes namnet Grönjöling 

 (i stället för Gröngylling) på Picus viridis. 

 Dufva, blådufva, skogsdufva; — Bingdufva. 



*) I sydvestra delen af Småland, kring Wiirnamo, Ljungby, Traheryd 

 etc. kallas Sturnus vulgaris Svala, men de egentliga Svalorna (Hi- 

 rundo) benämnas Schäfsfogcl (troligen i stället för stjertsfogel ?). C. S. 



