— 173 — 



Hr J. A. Wahlbergs resa i Södra Afrika. — Se- 

 kreteraren föredrog följande utdrag ur ett bref från Ingeniören 

 Hr J. A. Wahlberg, dat. Ngami den 21 November 1855. 



»På mycket öfver ett år har jag ej hört det ringaste från 

 hemmet, men förmodar att bref vänta mig nere vid Hvalfisk- 

 viken, dit jag dock ännu ej ämnar återvända på åtminstone sex 

 månaders tid. Jag har haft föga framgång med insamlandet af 

 naturalier, ty nästan allt hvad jag funnit är gammalt bekant 

 från förra resan och detta vill jag ej taga. Trakten häromkring 

 sjön är föga yppig och alldeles icke motsvarade hvad jag hade 

 väntat mig. Jag har gjort en jaglexkursion under fyra måna- 

 ders tid (Juli — Oktober) uppåt Doughe (vanligen kallad Tioughe) 

 floden, som kommer från N.V. och infaller i N'gami-sjön, ända 

 upp till Libebe, hvarunder jag fick några få nya arter, hvaraf 

 jag härhos öfversänder beskrifningen på ett par. Jag jagade 

 dessutom elefanter och var dermed temligen lycklig, dödande 

 tolf st. och min ena Damara trenne. Värdet af det elfenben 

 jag på detta sätt erhöll går enligt kapska priset till omkring 

 5,000 R:dr B:ko. På en enda förmiddag fällde jag trenne 

 hanar, hvarvid jag förtjente ungefärligen min dubbla ingeniörs- 

 lön. Jag lemnar nu till min återkomst allt både elfenben och 

 samlingar till Letcholatebe, konung öfver härvarande Betjuaner, 

 och beger mig, jemte en ung engelsk resande Mr Green, åt N.O., 

 först längs Dzonga-floden och sedan vidare för att jaga hufvud- 

 sakligen elefanter och noshörningar, att på detta sätt kunna något 

 ersätta reseomkostnaden. Vi nödgas skynda, ty den osunda ti- 

 den utmed sjön och floderna nalkas, och flere af mitt folk hafva 

 redan haft känningar af febern. Vi äta dugtigt quinin och stål- 

 sätta oss härmed mot sjukdomen. Under ett par månaders tid 

 (Maj, Juni) var min syn ganska starkt angripen, så att jag myc- 

 ket fruktade fur blindhet; men lika hastigt som jag Ock åkom- 

 man, lika hastigt försvann den, och jag ser nu fullkomligt så 

 bra som förr. Annars har jag hela tiden befunnit mig vid för- 

 träffligt godt mod och helsa. 



Den unge svensken Lindholm som medföljde från Kap har 

 nu lemnat mig. Min ena kusk Jacob är nära blind och sjuk, 

 så att jag väl kominer att köra min ena vagn sjelf. Jag har 

 af Lktuiolatkbe tillbytt mig en god dubbelräflla af en af Lon- 

 dons förnämsta gevSrsfabrikanter, och af en engelsk handlande, 

 öfver*. af K. V<t.-Aluirf. Förh. Arg. 13. N:o & 7. :{ 





