— 188 — 



och i Afdelningen B hos N:o 3. Förklaringen lorde ligga der- 

 uti, att A 5 äro växta efteråt och B 1 varit vissnade blad. 



3:o Hos de sinsemellan jemförbara askorna A 1 — 4 och 

 B 3 — 7 ökas temligen regelbundet mängden af de ämnen, som 

 öro nödvändiga för fruktbildningen, i synnerhet af kalium och 

 fosforsyra, äfvensom af jernoxid och svafvelsyra, under det att 

 natrium, kalk, magnesia, manganoxid och kiselsyra mer eller 

 mindre träda tillbaka; äfven halten af kolsyra och chlor minskas 

 betydligt. Alkalimetallemas equivalenta syremängd förblir dock 

 temligen konstant. 



4:o För askan A 5 visar sig nästan öfverallt ä de gra- 

 fiska framställningarne en förändring af limenias rigtning, hvaraf 

 man kan sluta, att de efteråt växta bladen icke fortsätta, utan 

 snarare ersätta de förut borttagnas funktion; de äro således en 

 verklig reproduktion. 



5:o Bladen B 4 synas, att döma efter deras aska, hafva 

 varit fysiologiskt döda. De efterföljande bladen hafva från dem 

 upptagit så mycket som möjligt af deras brukbara oorganiska 

 beståndsdelar, hvaribland företrädesvis alkalier och kalk — det 

 sednare måhända blott i följd af åkerjordens ovanligt ringa kalk- 

 halt — men deremot föga fosforsyra, möjligen emedan denna 

 genom närvaron af den stora mängden magnesia varit svårlöslig. 



6:o Vid jemförelse emellan askorna A 1 — 4 och B 3 — 7 

 upptäcker man ingen särdeles framstående olikhet, så att man 

 torde kunna sluta, att under mellantiden mellan begge afblad- 

 ningarne plantornas utveckling endast obetydligt framskridit. 



7:o Förnyade undersökningar, anställde å nytt material, 

 skola dels visa, huruvida de nu gjorda iakttagelserna hafva all- 

 män giltighet och dels hafva till ändamål att med den största 

 möjliga noggrannhet bestämma bladens halt af svafvel, fosfor, 

 chlor, kisel, jern och mangan. En undersökning i sammanhang 

 härmed af bladens organiska beståndsdelar torde likaledes lemna 

 upplysningar af intresse.» 



