ÖFYERSIGT 



AF 



KONGL. VETENSKAPS-AKADEMIENS 



FÖRHANDLINGAR. 

 År g. É3. 1S5G. M 9 & ÉO. 



Onsdaparne den 12 November och 10 December. 



Föredrag. 



Den 12 November. 



öm de nya Vikersgårdsgrufvorna i Nora bergslag. — 



Ur Erdmann anförde härom: »Det är bekant, att de flesta och 

 mest betydande af våra jernmalmsfyndigheter hafva sitt läge i 

 iandets mellersta delar, der de återfinnas inom ett bredt bälte, 

 som mellan öster och vester utbreder sig från Roslagstrakterna 

 förbi Dannemora öfver Westmanland och södra Dalarne till nej- 

 derna kring Filipstad i Wermland. Ibland de trakter inom nämnde 

 bälte, som framför många andra blifvit i detta hänseende af För- 

 synen välsignade, intager Nora socken uti Örebro län ett ut- 

 märkt rum, så väl med afseende på fyndigheternas antal och 

 utsträckning, som deras rikhaltighet och godartade beskaffenhet. 

 De många grufvefält, som här sedan uråldriga tider blifvit be- 

 arbetade, och från hvilka en år från år stigande tackjärnstill- 

 verkning inom bergslagen ständigt varit van att se sina behof 

 med lätthet fyllda, skulle derföre också vid första betraktandet 

 hos mången gifva anledning till den föreställningen, att alla skat- 

 ter, som af naturen här blifvit nedlagda, redan vore af mensk- 

 liga företagsamheten tagne i anspråk. Förhållandet är likväl 

 för ingen del sådant, utan torde tvertom åtskilliga fynd i det- 

 ta hänseende ännu återstå att göra; en bekräftelse, om än en- 

 staka, på denna förmodan erbjöd sig genom den upptäckt jag 



