— 210 — 



»ånghammaren hade tio gånger så hög rest till, så hålla smäl- 

 »torna». Den 7 Juni skrifver Fahlström: »då i natt Dalkarls- 

 »bergsjernet tog slut i vällugnen, samt Vikersgårds-Svartbergs- 

 »smältstyckena i stället infördes, stannade och tystnade ham- 

 ■orarne tvärt. Förut utan afbrott sysselsatta, så att hammar- 

 »skaften gingo af och staden slogos ned i stubbarne, fingo nu 

 »hammare och städ hvila. På min förfrågan till värmaren, hur 

 »det var [att? svarades: ugnens vällhetta biter inte på dessa 

 »smältstycken. Denna vällhetta, som nyss oafbrutet serverade 

 »tvenne hammare i full gång, kunde nu blott skoftals efter 

 »långa mellanstunder prestera vällande hetor. Åter ett ojäfbart 

 »bevis, att vi ha att göra med jern af Persbergs-body. Sme- 

 »derna uppgifva, att det tål så hård väll det kan få, utan att 

 »under hammaren visa tecken till yrhet eller brista såsom Dal- 

 »karlsbergsjernet, och är utmärkt fast att räcka på samt har 

 »ännu ej visat någon synlig rödbräcka. Dock bör observeras, 

 »att genom någon urbränning är vällugnen i dag, två veckor 

 »efter cless omlagning, ej i sin högsta effekt af vällhetta.» 



Hvarjemte jag, såsom ett ytterligare tillägg till kännedomen 

 om det ifrågavarande jernet, är i tillfälle att meddela följande 

 utdrag ur en sednare skrifvelse i ämnet till mig från Hr Direk- 

 tör Fahlström: »Då Dalkarlsbergsjernet, så väl med som utan 

 »Mossaberg, på städstabbarne frånskiljde i medeltal 0,53 procent 

 »stänkjern*) af smältstyckenas vigt, aflemnade Vikers-Svartbergs- 

 »jernet deraf noll procent, alldeles i likhet med Persbergsjernet. 

 »Detta smälta jerns afskiljande vid det vällheta smältstyckets be- 

 »handling under räckhammaren öfverensstämmer och står i sam- 

 »manhang med de vällheta Dalkarlsbergssmältornas öppnande un- 

 »der smälthammaren och anses hafva sin egentliga orsak i kall— 

 »bräcka. Då vi nu med mycket skäl skylla på fosforsyran så- 

 »som kallbräckans upphof, men Vikersbeskickningen håller tre 

 »gånger så mycket fosforsyra som Malmbergskärrmalmen och 



*) f). v. s. jern som vid hög viillhetta och i ha lf smält tillstånd af räc- 

 kaihammaren spränger ur smältstyckets hardt vällda ända, hvilken 

 vid andra eller tredje hammarslaget öppnar sig. 



