— 232 — 



synnerligen Cynarocephalae. Alla dessa familjer och fjellgenera 

 äro rikare än hos oss. Men ändock står nog den egentliga hög- 

 fjellens Flora betydligt efter alpernas, hvarest Primula, Gen- 

 tiana, Androsace, Draba m. fl. äro vida artrikare; men många 

 underbara och för Pyrenéerna nästan egendomliga växter finnas 

 i den lägre alpina- och subalpina-regionen, och der har man 

 att söka största delen af de arter, som fått trivialnamnet »py- 

 renaica», såsom: Potentilla pyrenaica, Herniaria pyrenaica, Va- 

 leriana pyrenaica, Fritillaria pyrenaica, Vicia pyrenaica, Geum 

 pyrenaicum etc. Drabae äro särdeles få, så till arter, som in- 

 divider. Genus Saxifraga är väl representeradt i Pyrenéerna, men 

 många arter äro sällsynta; och ehuru alls som alls circa 40 verkliga 

 arter äro uppgifna för Pyrenéerna, har jag endast tagit 22, ty 

 de hafva sin hufvudstation i »Pyrenées orientales.» Lapeyrouse 

 har ostridigt stora förtjenster om detta genus, ehuru han efter 

 sin vana stundom af de tillfälligaste former sökt skapa nya arter. 

 Hans Flora är en art curiosum, och franska botanister tadla den 

 med en mun. Bentham är äfven sträng mot honom, och det 

 kan ej förnekas att han gjort sig skyldig till många grofva miss- 

 tag. Likväl går Beivtham nog långt, då han till och med tviflar 

 på Lapeyrouse's uppgift att Betitla växer i Pyrenéerna. I cen- 

 tral-pyreneerna finnes blott en art (Betula verrucosa Ehrh, 

 eller vi vilja hellre nämna den med Linneiska namnet Betula 

 alba), men denna tyckes der otvifvelaktigt inhemsk. Det glä- 

 der mig att denna gång kunna rättfärdiga Lapeyrouse; ty den 

 växer till betydande antal flerstädes i Pyrenées centrales. — Af 

 centrala kedjan har jag besökt Maladetta, Port de la Picade, Port 

 de la Fraiche, Port de Benasque med Penna blanca, Port de la 

 Glére, Port d'Estruats, Tusse de Maupas, Gabioules, Port d'Oo, 

 Marboré med cirque de Gavarnie och Breche de Boland, som 

 är entréen till Mont Perdu. Vidare de berömda fjelldalarne Ca- 

 staneze (i Arragonien), Esquierry och Medassoles, samt åtskilliga 

 toppar, som äro på något afstånd från centrala kedjan in på 

 franska sidan, såsom Pic Ceciré, Superbagneres, Cazaril, Pic de 

 Gärd, Pic du Midi etc. Naturligtvis har jag ej försummat de 



