— 61 — 



Några anmärkningsvärda former af €1 an si Ii a ru- 

 gosa, Deaparnaud, Rossmässler'), eller Claus, ni- 

 gricans, Matan and Rackett, Forbes and Hanley, 

 Ii vi! ka fornt hos oss dels icke blifvit anmärkte, ock dels 

 blifvit förvcxladc med andra 2 ). — Hr Professor W. Lilje- 

 borg hade inlemnat följande uppsats: 



»Es wird Niemaud widersprechen, wenn ich diese 

 beide Namen (Clausilia rugosa und obtusa, auetor.) als 

 die schwierigste Gruppe der Clausilien bezeichne, und 

 es wird keiuen Tadel findeu, wenn ich nicht wage, 

 iiber die hier abgebildeten Formen obne berothende Zu- 

 ziehung meiner Leser abzuuitheilcn,» etc. Rossmäss- 

 lkr, Iconogr. VII & VIII, p. 19. 



»Den svårighet, hvarom Rossmässler skrifver å det ofvan 

 citerade stället, ligger uti den stora föränderlighet, som den här 

 ifrågavarande snäckan är underkastad, hvilken föränderlighet är 

 större, än hos någon annan af våra landtsnäckor, samt sträcker 

 sig så väl till dess allmänna form, skulptur och dimensioner, som 

 till formen af apertura med dess lameller. Vi torde knappt finna 



') Efter att hafva jenifört några exemplar af Clausilia rugosa, Deaparnaud, 

 Dupuy (Hist. nat. des Moll. terr. et d'ean douce qui vivent en France, p. 353, 

 tab. XVII, fig. 3, a 4' b), frän Montpellier — således samma lokal der Dra- 

 PAK.NAin tagit typerna för sin beskrifning — och meddelade af Magister Do- 

 cens Zetterstedt, med vår vanliga Clausilia idgricans, har jag dem emellan 

 ieke kunnat rinna någon annan skihiad, än den, att de förra hafva grö fre strie- 

 ring och oftast smartare form (»fusiformi-cylindrica» Dupuy): längd 10 och 

 tjocklek 2 millim. Hos några är dock formen i det närmaste lik den hos vår, 

 samt sådan Dupuy beskrifvit den å pag. 355, under benämningen: Claus, ob- 

 tusa, och sådan ScHMIDT afbildat den a fig. ,20.2. Från trakten af Bagnéres 

 har jag äfvenledes genom Magister Docens Zetterstedt erhållit både den 

 smärta och den bukiga formen, den förra nästan lika fint strierad som vår, de 

 sednare ofta med något tunnare skal och mindre callositeter i mynningen. — 

 I afaeende på Clausiliets form råder någon skiljaktighet. Cl. rugosa, var. an- 

 ceps, lig. 202 Schmidt, hvilken är den bukiga formen, har det, sådant det här 

 är nfbildadt — med undantag af bakre delen, som blifvit afbruten — å fig. 7, 

 framtill mera konkavcradt, liksom hos Cl. pumila forma minor, och dess främre 

 kant utlöper i en trubbig vinkel (»Clausilio cuspidato» ScHMIDT), dä den hos 

 vår är afrniulad. Samma form skall det, enligt ScHMIDT, hafva äfven hos var. 

 niinor från Montpellier, fig. 201 Schmidt, hvilken form äfven förekommer 

 bland de af Magister Zetterstedt meddelade. Den smärta formen synes, i 

 överensstämmelse med livad Dupuy uppgifver, vid Bagnéres vara mindre tal- 

 rik, BD den bukiga. 



Vi se således, att denna snäcka varierar i södra Frankrike till sin form 

 lika så väl som bos oss. Någon gång, ehuru sällan, har jag hos oss funnit 

 exemplar, som varit lika smärta, som den smärta formen frän Montpellier. 



2 ) Härtill tan. III. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh., d. 10 Februari 18S8. 



