— 66 — 



Till denna sluter sig den femte i ordningen (fig. 2, 3, 4 & 5), 

 eller den fjerde af de ofvan anförda sammanbindande formerna, 

 den som jag anser identisk med ROSSMÅSSLERS och Schmidts 

 Claus, pumila, hvilken icke afviker från den föregående genom 

 något annat, än det: att den ofta är något bukigare, ofta liar 

 den öfre lamellen på columella skild från spirallamellen, ofta har 

 subcolumellarlamellen mindre och mera tillbakadragen, så att den 

 knappt synes, samt äfven ofta har en mörkare och orenare färg '), 

 och alltid synes hafva de ofvan nämnda callositeterna i mynnin- 

 gen mindre utbildade. 



Slutligen må vi taga i skärskådande den sjette och sista for- 

 men, fig. 6, a — c, hvilken synes stå något isolerad. Den är större 

 än någon af de andra — 16 millim. läng och 3' dito tjock — , 

 har den undre columellarlamellen större samt icke klufven eller 

 tvåknölig utåt mot peristoma, hvilket den deremot är hos den 

 nästföregående, samt har högre och skarpare costulce, hvilket gör, 

 att dess skulptur synes vackrare. Dess mera långsträckta form 

 har den gemensam med ett och annat exemplar af dem jag har 

 af den föregående, och byggnaden af apertura för öfrigt talar för 

 dess frändskap med denna. Man träffar bland de af Schmidt 

 beskrifna 2 ) formerna af Claus, pumila dem, som äro väl så stora, 

 t. ex. den första varieteten, a, \6k millim. läng och 3 V dito tjock. 

 Då den något betydligare längden af denna varietet är förenad 

 med en lika stor tjocklek, så vill det häraf synas, som den skulle 

 vara smärtare, än den jag funnit hos oss, ehuru den af Schmidt 

 gifna förträffliga figuren N:o 129 tyckes tala för motsatsen. Detta 

 sednare är dock en följd deraf, att mynningen hos den af Schmidt 

 afbildade är mindre. Dylika variationer i mynningens storlek, i 

 mån af peristomas mer eller mindre utvikning , träffa vi dock icke 



') Ingen af dessa karakterer, med undanlag af den sista, är konstant. l>en bu- 

 kiga formen, n*arjja Schmidt lägger mycken vigt, liar jag funnit föränderlig 

 hos denna, liksom hos de bada förstnämnda formerna. Man jemföre 6g. '-' 

 och i. Afvensä liar jag funnit subcolumellarverkel föränderligt. Stundom har 

 det varit större och mera synligt, samt starkare böjdt framtill Hvad förhal- 

 landel mellan den öfre enluniellarlamellen och spirallamellen, sunt färgen, be- 

 träffar, sä har Schmidt sjelf anfört, att dessa äro föränderlighet underkastade. 



J ) L. c. p. 51. 



