— 87 — 



och en känna, men jag fann der ingen. Af Ripor träffades ofta 

 tjädrarna, men ej fogeln; Scueicola oenanthe sågs här första gången 

 igen, sedan jag lemnade Stockholm; Anthus pratensis, några Em- 

 beriza hortulana, en B ring. Jlavirostris, oerhördt stora svärmar af 

 Fring. montifringilla och ccelebs, ofta följda af Falco lithofaloo och 

 nisus, funnos på ängar och åkrar. Stora ficckar af Grus cinerea 

 och Anser segctum(?) flögo öfver. På en tufva i ett kärr sätten 

 Scolapax galllnago, hvilken en lång stund lät höra sin egentliga 

 sång, som kan uttryckas med: vuttu, vuttu, ganska olik det 

 läte, som den frambringar med stjertpennorna under flygten. Sed- 

 nare hörde jag fogeln äfven sjunga medan han satt på ett hö^t 

 träd. En Sciurus vulgaris sköts, som bar en ljusgrå drägt. Huf- 

 vudet, ryggen, svansen och benen voro rödgula. 



Den 5 Maj hade elfven vid färjan blifvit isfri och jag be- 

 gagnade en färjbåt för att fortsätta resan till Kårböle. Från 

 Färila erhöll jag en ganska upplyst skjutsgosse, som hade täm- 

 ligen reda på traktens foglar. Han berättade bland annat, att 

 han en gång i en gran hittat ett lafskrikebo, som varit bygdt 

 till stor del af Iaf och hade innehållit ett gråaktigt ägg. Jag 

 lyckades dock ej att upptäcka ett nytt bo under min resa, men 

 Hr John Wolley skänkte efter min hemkomst ett sådant jemte 

 ett ägg till Museum. Boet är bygdt utvändigt af granqvistar, ge- 

 nomflätadt med laf, och invändigt mjukt fodradt med tjäderfjä- 

 drar och renhår. Det har invändigt en diameter af omkring 10 

 centim., utvändigt 19 ct.m. och en höjd af 10 ct.m. Agget liknar 

 mycket ett skatägg, men är mindre och utan glans. Grundfärgen 

 är grönaktigt hvitgrå, beströdd med bleksvarta och bruna fläckar 

 och punkter, hvilka äro störst och tätast vid den breda ändan. 

 Längd 28 m.m. , tjocklek 21 m.m. Boet fanns i en låg gran vid 

 Akesjervi den 8 Maj. Sednare erhöll Museum ett något större 

 ägg från Ost-Finnmarken , hvilket redan var värpt den 15 April. 



Omkring Ii mil norr om Färila, i en större skog, blandad 

 af gran och tall, hade jag omsider glädjen, att se nära lands- 

 vägen 3 st. Garrulus infaustus. De voro alldeles tysta och ej 

 rädda. Dessa skötos och 2 hanar hade en längd af 29 — 30 ct.m. 



