— 112 — 



II. Sådane, hvilka, cgande en oftast ganska vidsträckt utbredning, 

 äro med motsvarande arter i Europa så alldeles analoga, att de, 

 åtminstone under vissa former, näppeligen kunna skiljas från våra: 



iS. htcida analog med S. pentandra. 

 S. irrorata » » S. daphnoides. 



S. capreoides » » S. caprea. 



S. phylicoides » » S. phylicifolia. 



S. cordata » » S. hastata. 



S. pldebophylla » » S. retnsa. 



III. Sådane, hvilka visserligen till bestämda karakterer synas så af- 

 vikandc från europeiska former, att man ännu torde göra rättast 

 uti att Uppföra dem som arter, ehuru de uppenbarligen höra till 

 typer, som i gamla verlden representeras af färre former: 



S. Fendleriana beslägtad med S. pentandra. 



S. Wrightii 



S. a?nygdaloides 



S. eriocephala 



S. brachystachys 



S. discolor 



S. viacrocarpa \ 



S. Gcyeriana 



S. humilis 



S. tristi s 



S- gracilis 



S. subeordata 



S. psexulo-myrsinites ) 



Si curtijiora ) 



S. Cutlert 



IV. Sådane, hvilka visserligen utan allt tvifvel äro att anse såsom 

 egendomliga specics, men dock visa en ej omärkbar förvandtskap 

 med vissa af våra arter, ehuru mindre, än de närmast förut om- 

 nämnda: 



Ä Bigelowii 1 



S. lasiolepis > förvaudte med & daphnoides. 



S. Coidteri ) 



S. Hookeriana ) ; 



„ . } » »o. Urna ta. 



o. speciosa ) 



S. candida förvaudt med S. lapponum. 



S. Drummondiana » » S. laurina. 



iS. adenophylla » » S. hastata. 



S. Barclay i » » (S. glauca?). 



V. Sådane som framstå såsom egna typer, till hvilka vi i Europa 

 hafva inga eller ock särdeles aflägsna antydningar: 



1) S. longifolia, S. scssilifolia (och 8. taxifolia), hvilka pä s, ; iii 

 och vis hos oss motsvaras af A', riparia och dess former; samt 

 S. nigra och S. longipes, hvilka tillhöra en uti de sydliga eller 

 tiopiska länderna i båda verldsdelarnc mera hemmastadd grupp. 



