— 182 — 



af hvilka den ena går uppåt och bakåt. Från dess öfre ända 

 går en annan ribba framåt, som med sin något bredare spets 

 gränsar upp till en större, på öfra kroppssidan liggande skifva. 

 Den främre ribban är rigtad framåt och uppåt, i främre ändan 

 gaffelformigt delad, med den ena grenen gående upp till den på 

 öfra kroppssidan liggande skifvan, med den andra grenen slutande 

 ofvanför de främre antennernas bas. 



Munöppningen, belägen något bakom det andra paret anten- 

 ner, omgifves af en ganska enkel apparat (tig. 4), hvilken består 

 af en öfverläpp (labrum), två mandibler och en underläpp (la- 

 bium). Öfverläppen är störst, skjuter ett stycke utöfver mandi- 

 blerna och bildar öfver dem liksom ett hvalf. Mandibeln består 

 af en större, nästan äggrund del, och en stark, böjd klo, fästad 

 på dess främre inre hörn. Kloen synes vara mycket fint tandad 

 och räcker endast med spetsen framom underläppen. Denna är 

 nästan fyrkantig med de främre vinklarne afrundade och med en 

 inböjning på främre kanten. 



Benen, af hvilka det främre paret är fästadt något bakom 

 munnen, och det bakre vid sjelfva öfvergångsstället emellan thorax 

 och abdomen, äro mycket korta och tjocka, samt ej särdeles rör- 

 liga. De uppbäras af en ganska sammansatt apparat af samma 

 beskaffenhet som den vid antennerna beskrifna. Emellan hvarje 

 par ben, som sitta mycket nära hvarandra, ligger ett kort, fram- 

 till klufvet, baktill bredare stycke (fig. 5, a.) och framför detta 

 ett annat, något smalare (b). På benets baksida ligger längst 

 bakåt en stor, bred skifva (c) af oregelbunden form, från hvars 

 bakre inre vinkel utgår ett litet utskott, som gränsar upp till 

 sidoutskottet på mellanstycket. Dess yttre vinkel stöter upp till 

 en lång, smal ribba, som ligger på benets yttersida. Framför 

 denna stora skifva gå snedt utåt från mellanstycket två något 

 böjda ribbor (e och /), af hvilka den yttre höjer sig om benets 

 yttre sida och gränsar upp till en mindre, der liggande skifva. 

 På benets yttre sida går en lång, smal ribba (d), hvars främre 

 ända gränsar upp till nyssnämnda skifva. Från mellanstyckets 

 främre gren utgår en krökt ribba (#), som slår sig om benets 



