*- 200 — 



sen kamtandad, med 4, småningom större, tänder. Vulva eller 

 epigyne utgöres af en liten rundad, grund fördjupning vid kanten 

 af rima genitalis. Tarserna äro alla beväpnade med tre myc- 

 ket små, äkta klor: de två öfre korta, halfcirkelformigt nedåt- 

 böjda, afsmalnande från basen mot spetsen, med få olikstora 

 tänder; den undre tvärare nedkrökt, knappt mindre än de öfra, 

 tvåtandad. Under eller framom dessa synes ett par smärre, nä- 

 stan raka, något s-formigt böjda, iintandade biklor. 



Jag kan här icke underlåta att med några ord vidröra dessa 

 nu nämnda biklor, som hittills icke synas ha ådragit sig någon 

 uppmärksamhet. Som bekant är, ha de flesta spindlar i yttersta 

 ändan af tarsleden tre klor, af hvilka två, som sitta bredvid 

 hvarandra, något ofvanför den tredje, äro af samma form och 

 storlek, mer eller mindre starkt krökta nedåt, och kam- eller 

 såg-tandade på undre sidan. Dessa kallas de öfra klorna. Den 

 tredje eller nedre klon (After-kralle Ohlert) är alltid ensam, 

 oftast mindre än de öfre, samt merendels tvärt nedåt böjd i form 

 af en hake och försedd med ett ringare antal tänder, än de öfre : 

 ofta är den utan all tandbeväpning. Hos inånga slägten saknas 

 denna nedre klo, och spindeln har då endast de två öfre. Utom 

 dessa tre, som jag skulle vilja kalla äkta klor (ungues vert) , fin- 

 nes hos ett stort antal spindlar i och vid yttersta tars-spetsen 

 (och stundom också nära den vanliga klon i palpledens ända hos 

 $) andra klo- eller kam-formiga bihang, som snarare, än den 

 nedre äkta klon, synas förtjena namnet bi-klor (wigues secunda- 

 rii). Till dessa höra de nu hos Mithras omtalade. De sitta 

 merendels under eller vid sidan af, någon gång äfven ofvanför 

 de äkta klorna, och skiljas lätt från dessa derigenom, att de icke 

 äro böjda nedåt, utan äro riktade rakt framåt, stundom något 

 uppåt. Vanligtvis äro de lätt s-formigt krökta, ofta äro de dock 

 nästan raka. De äro i allmänhet mindre, isynnerhet smalare, än 

 de äkta klorna: på sin undre sida äro de i likhet med dem, fast 

 finare, kam- eller sägtandade, stundom endast ytterst fint serrn- 

 lerade. Icke alltid äro de lika utvecklade på de olika fotparens 

 tarser. Deras antal varierar mycket: oftast äro de två eller fvr.i. 



