— 201 «~ 



stundom sex eller ännu flera på hvarje tärs, ordnade symmetriskt 

 i och vid tarsledens ända. De kunna icke sättas i rörelse genom 

 egna muskler, såsom de äkta klorna; i sjelfva verket äro de en- 

 dast transformerade borst eller taggar, hvarom man lätt kan öf- 

 vertyga sig genom att undersöka någon större Epeirid, der de äro 

 väl utbildade, t. ex. Argyopes sericea Oliv. Man ser der tyd- 

 ligen, huru de vanligen styfva borst, som tätt bekläda tarsens 

 nedre del, mot närheten af dess spets bli sågtandade på undre 

 sidan och småningom öfvergå till biklor. 



Biklorna synas konstant förekomma hos alla till familjen Epei- 

 ridoe hörande arter: åtminstone har jag funnit dem hos alla som 

 jag undersökt, d. v. s. i det närmaste alla svenska arter och dess- 

 utom många exotiska, af slägtena Gasteracantha, Argyopes, Ne- 

 phila, Epeira (Atea, Miranda), Meta ((segmentata (Clerck.), 

 fusca (De Geer), menardi (Latr.)), Zilla, Singa, Tetragna- 

 tha, Eugnatha, Uloborus och slutligen Mithras. Särdeles utbil- 

 dade äro de hos de mera typiska slägtena, så t. ex. hos Argy- 

 opes; hos de genera åter, som bilda öfvergången från denna familj 

 till Theriäida? (t. ex. Singa, Zilla) bli de svagare, längre och 

 smalare, stundom liknande på undre sidan tandade borst. Utom 

 hos Epeiridae förekomma biklor äf ven hos många Tlierididw : t. ex. 

 hos Bolyphantes , Pacliygnatha , hos flere, isynnerhet de större 

 arterna af TAnypläa, Theridiwn och Steatoda; hos Plwlcus be- 

 kläda de i större antal nedra delen af tarsen. Hos Erigone tyc- 

 kas de deremot saknas. Öfverhufvud äro de mycket spensligare 

 och svagare hos Therididaj, än hos Epeiridas, såsom fallet äfven 

 är med de äkta klorna. Endast hos dessa båda familjer, hvilkas 

 alla arter ha tre äkta klor (Scytodes gör härifrån ej något un- 

 dantag, ehuru den nedre klon är mycket liten, otandad), har jag 

 funnit biklor. Jag saknar dem så väl hos de öfriga med tre äkta 

 klor försedde slägten, som jag undersökt (dit höra: alla till Ly- 

 cosidce hörande svenska genera, med undantag af Zora, som dock 

 rättast föres till Drassida?, och af denna familj: Agelena, Tege- 

 naria, Textria, Hahnia, Argyroueta, Amaurobius! Diäyna, Sc- 

 <ir:;in<i, Aiiadne; af Mygalidce: Mlistata), som hos de, hvilka 



