— 202 — 



endast ha två äkta klor: Thomisidai, Attidie, och af D 'rassida': 

 Zoral (se ofvan), Drassus, Pytlionissa, Melanophora, Micaria , 

 Phrurolithus (festivus) , Philoica linotina! Änypkcena, Clubiona, 

 Sparassus. 



Efter denna digression återvända vi till Mithras. Genom sin 

 kortare, robustare kroppsform, korta, breda maxiller och trubbiga, 

 utåt föga afsmalnande ben står denna spindel de typiska Epei- 

 rerna vida närmare, än arterna af Uloborus göra. De afvikelser 

 hau företer frän dem, har han ock nästan alla gemensamma med 

 det sednare slägtet. Dit höra: en mera convex cephalothorax , 

 4:de benparet längre än det 2:dra, inga taggar på benen, ögonen 

 ställda i tvenne mot ändarne divergerande serier. En märkvär- 

 dig öfverensstämmelse mellan Mithras och de arter af Uloborus, 

 som jag haft tillfälle att undersöka (U. Walckenaerii, Costa; och 

 Latreilleii), visar sig i den egna, ofvan beskrifna formen och hår- 

 beklädnaden af 4:de benparets metatarser (äfven U. canescens 

 synes, for att döma af Kochs figur, Die Arachn. XI, fig. 957, 

 häruti öfverensstämma med ofvannämnde arter). Utan tvifvel 

 står denna bildning i något förhallande till arternas industri, och 

 likheten i detta afseende torde så mycket mindre vara af ringa 

 betydelse, som de båda ifrågavarande, från de öfriga Epeiriderna 

 temligen afvikande slägtena synas vara de enda, som förete ett 

 dylikt metatarsens utseende. Hos Eugnatha saknas det (månne 

 äfven hos Zosisf). En annan, äfvenledes anmärkningsvärd lik- 

 het mellan Mithras och ett par arter Uloborus (U. Walckenaerii, 

 plumipes och säkert äfven U. Costa') ligger deruti, att hårbetäck- 

 ningen på sidorna af abdomens rygg är sammangyttrad i fascik- 

 lar, ställda i tvenne längs ryggen gående rader. Klorna i spetsen 

 af tarserna, äfvensom den lilla klon i palpens spets hos honan, 

 äro alldeles af den form, som tillhör Epeiriderna, och likna när- 

 mast dem hos Uloborus. Den enda karakter af vigt, h varigenom 

 Mithras på samma gång afviker från Uloborus och familjens öf- 

 riga slägten, synes mig ligga i ögonareans stora utsträckning och 

 betydliga afstånd frän främre randen af cephalothorax 



