— 241 — 



ljusare färg än den öfriga grunden. En på detta sätt tecknad 

 varietet (Gr. fg. 2, T:s fg. 4, Fl:s fm. 3) har jag räknat till 

 stamformen, E. marmorea, emedan grundfärgen ej är mycket mör- 

 kare än tvärbältet, och bakre dorsalfältet således icke alltför 

 starkt afstickande mot detta; men hade skilnaden i färg varit 

 betydligare och gränsen skarpare, så hade denna varietet hört 

 till E. pyramidata. Nästa steg är, att hos individer med mör- 

 kare grundfärg, och således mörkt bakre dorsalfält, det ljusare 

 tvärbältet upptager hela mellanfältet genom att mer och mer ut- 

 breda sig framåt, under det att det bakåt fortsätter sig in i sido- 

 banden och likasom fyller dessa; det förenar först endast qvadrat- 

 fläckarne, omsluter sedan dem och slutligen äfven bakre delen af 

 framfläcken, hvarvid dock teckningens delar, åtminstone de främre, 

 ännu förblifva fullt tydliga. Hithörande varieteter borde räknas 

 till E. pyramidata (var.fi. nob. : se nedan). Slutligen försvinner 

 teckningen alldeles, derigenom att dess delar helt och hållet sam- 

 mansmälta med det främre dorsalfältet samt sidobanden inuti, 

 hvilka partier erhållit dess färg: denna är då gul- eller hvit- 

 aktig, och man har således för sig den så att säga typiska fär- 

 gen för E. pyramidata (var. y. nob.): abdomen ofvanpä hvit- eller 

 gulaktig med två svarta punkter framtill (de främre qvadrat- 

 fläckames) och en stor, mörk, trekantig eller trapezoidisk fläck 

 ofvanför anus. Den egentliga, mörkare grundfärgen finnes nu en- 

 dast qvar pä abdomens sidor och omkring främre ändan af fram- 

 fläcken, samt i bakre dorsalfältet, som hos hithörande varieteter 

 blir ännu mörkare, än grunden för öfrigt. Det är klart, att in- 

 divider med mycket ljus grundfärg icke kunna fa detta för den 

 mest utpräglade varieteten egendomliga utseende; och anmärk- 

 ningsvärdt är, att ju ljusare större delen af abdomens öfre sida 

 under öfvergångarne till denna form blir, desto mörkare och skar- 

 pare begränsadt blir bakre dorsalfältet och grundfärgen i allmän- 

 het. Ofvergångsformerna , som genom teckningens tydlighet och 

 mindre skarp färgskilnad närma sig 10. marmorea, äro vida säll- 

 syntare, än den sist omnämnda, frän stamformen sig mest afr 

 lägsnande varieteten. 



