— 285 — 



tartarea, tenuis, effusa, alba, intus ochracea; apothecia mollia, parva, 

 immersa, emergentia 1. subsessilia, perithecio tenni, operculiformi 1. 

 hemisphasrico i. subsphaerico, nigro, postremo poro magno pertusa, 

 amphithccio globoso, extus nigro, nucleo albo; paraphysea capilli- 

 formes, liber;e; sporse octonae, fusiformes' acutiusculae," 3-septatae, 

 fuscuhe, 0,019 — 0,0 27 m.in. longae, 0,008 — 0,01 ro.ra. latas. 



På ekstammar af mig funnen i Westmanland, Carls socken vid 

 Skillinge Uppgård; af Magister M. Floderus i Uplanrl, Funnbo 

 socken vid Halmbyboda; i Finland förekommer den på alm vid 

 Koierito Waukkasaarii (enligt exemplar samlade af Doktor E. Ny- 

 länder) samt på Walamoön i Ladogasjön nära Sordavala (enligt 

 exemplar samlade af Professor W. Nyländer). 



Tkhotltceium pygmceum Körber Sertulum Sudet. fig. 1 2, Massal. Sym- 

 mieta et Miscellanea, Microthelia Körber Syst. Lich. Germ.' — 

 Apothecia minima, in rimnlis inter areolas parvas crustre albre, 

 tartarese, crassiusculas immersa, perithecio operculiformi, nigro, am- 

 phithecio ovoideo 1. subgloboso, extus nigro; paraphysea in gelati- 

 uam diffluxas; asci 20-spori I. ultra, sporis ellipsoideis, biscocti- 

 formibus, minimis, obsciue fuscis, uniseptatis, 0,000 — 9 m.m. longis, 

 0,003 — 0,0045 m.m. latis. 



På kalksten nära Kopparvik vid Wisby; på gråsten i Öja soc- 

 ken på Gotland, samt vid Lassby backar nära Upsala. 



Körber anser den för en parasitlaf på crustan af åtskilliga 

 steulafvar (förnämligast på »Lecidea contigua» och »Lee. crustulata»); 

 men de laf-bålar, på hvilka jag funnit dess frukter, hafva allestädes 

 haft samma utseende och saknat annan frukt, h vårföre det torde 

 kunna uppställas som en fråga, om de ej tillhöra Tichothecii-arten 

 sjelf. Denna liknar fullkomligt den i Leightons Lich. Brit. exs. 

 mo 137 framställda Verrucaria gemmifera, hvilken för sina asci po- 

 lyspori icke tyckes kunna vara den liknämnda Taylors art, som 

 af Leighton i Brit. Ångioc. p. 57 beskrifvits ega asci 8-spori och 

 på tillhörande plauchen XX fig. 3 är aftecknad med nästan tegel- 

 röda sporer.» 



