— 333 — 



Resultat: 



1) Förestående tal bekräfta den flera gånger redan iakttagna 

 regelbundenheten i bladens halt på vatten, torr substans och 

 aska efter bladens olika utveckling. 



2) De bekräfta tillika den oregelbundenhet, som råder för chlor- 

 halten. Beror den kanske mera på jordmånens sammansätt- 

 ning och fuktighetstillstånd än på hvitbetornas behof? Ytter- 

 ligare försök äro behöfliga, för att utröna dess orsak. 



3) De visa, att de yngre bladen innehålla en större qvantitet 

 lösliga ämnen än de äldre; inkrustationen af växtceller tilltar 

 och bladen blifva efter sin ålder alltmer hårdsmälta. 



4) Oxalsyran förhåller sig såsom en oorganisk beståndsdel; dess 

 mängd blir ringare, i mån som bladen närma sig fruktifika- 

 tionsorganerna; oxalsyrans mängd i olöslig förening, t. ex. med 

 kalk, är nära regelbundet dubbelt så stor som den i vatten 

 lösliga, d. v. s. den fria eller med alkalier förenade.» 



